Справа № 120/4548/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 липня 2023 р. Справа № 120/4548/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №47 від 19.01.2023 та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №1896-845/К-02/8-0200/23 від 10.02.2023 про відмову у перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати пенсію згідно довідки про заробітну плату №27 від 26.01.2017, зарахувавши до страхового стажу період трудової діяльності з січня 2012 по січень 2017 на території російської федерації в ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор» на посаді водія автомобіля БелАЗ та період навчання у Вінницькій автошколі ДТСААФ з 18.09.1978 по 03.01.1979, згідно довідки від 09.01.2023 №01/3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.10.2022 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію. 11.01.2023 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про перерахунок пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.01.2023 №47 відмовлено у перерахунку пенсії за віком, зокрема зазначено, що період навчання у Вінницькій автошколі ДТСААФ з 18.09.1978 по 03.01.1979 згідно довідки від 09.01.2023 №01/3, виданої закладом «Вінницька Автомобільна Школа Товариства Сприяння Обороні України», не враховано до страхового стажу у зв`язку з відсутністю кваліфікації «кваліфікований робітник» з набутої професії. Втім позивач переконаний, що такий період має бути зарахований йому до страхового стажу, так як у довідці від 09.01.2023 №01/3 міститься інформація про те, що із 18.09.1978 по 03.01.1979 він навчався за програмою підготовки «Водій транспортних засобів категорії «С», закінчив навчання на відмінно, та отримав спеціальність - водій автомобіля з правом керування транспортними засобами категорії «С» і отримав відповідне свідоцтво №210009.

Крім того, позивач зазначає, що 18.01.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з січня 2012 по січень 2017 згідно довідки №27 від 26.01.2017, яку отримував на території російської федерації в ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор» на посаді водія автомобіля БелАЗ. Розглянувши заяву, пенсійний фонд відмовив у перерахунку пенсії, позаяк надіслати запит на перевірку довідки до російської федерації наразі не можливо, у зв`язку з відсутністю поштового з`єднання з країною-агресором. Разом із тим, позивач вказує, що у довідці чітко та зрозуміло визначено, що із його заробітної плати повністю утримані та перераховані страхові внески до Пенсійного фонду, а відомості в довідці про заробітну плату підтверджуються також первинними документами такими як трудова книжка, довідка про уточнення характеру роботи та умов праці, що дає право на дострокове призначення пенсії від 26.01.2017 №27.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України.

09.05.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав відзив на позов, де відзначив, що до страхового стажу не враховано період роботи позивача з 2012 по 2017 роки згідно довідки від 26.01.2017 № 27, виданої підприємством, яке розташоване на території російської федерації, у зв`язку із відсутністю підтвердження про нарахування та сплату страхових внесків, а також неможливістю надіслання запиту до країни - агресора на перевірку даних довідки. Щодо не зарахування до стажу періоду навчання у Вінницькій автошколі ДТСААФ з 18.09.1978 по 03.01.1979 повідомлено, що оскільки у довідці від 09.01.2023 № 01/3, яка видана закладом «Вінницька автомобільна школа Товариства Сприяння Обороні України», відсутня інформація про присвоєння ОСОБА_1 кваліфікації з набутої професії, період навчання з 18.09.1978 по 03.01.1979 до стажу роботи не можливо зарахувати.

10.05.2023 надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема зазначив, що за результатами розгляду документів, зокрема довідок від 26.01.2017 року № 26 та №27, доданих до заяви про призначення пенсії, до страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи на території рф з січня 2012 року по січень 2017 року з огляду на те, що з 1 січня 2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Більш того, 02.12.2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 29.11.2022 року №1328. З огляду на це до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території ррфср по 31.12.1991 року.

При цьому, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених ч. 1 ст. 40 Закону №1058.

Вказує, що інших законних підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу та відповідно і заробітної плати позивача у Головного управління немає.

Також, Головне управління вказує, що оскільки у довідці від 09.01.2023 № 01/3, яка видана закладом «Вінницька автомобільна школа Товариства Сприяння Обороні України», відсутня інформація про присвоєння ОСОБА_1 кваліфікації з набутої професії, період навчання з 18.09.1978 по 03.01.1979 до стажу роботи не зараховано.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розмір пенсії, який обчислено при страховому стажі становить 29 років 11 місяців 18 днів, із середньомісячного заробітку 14441,72 грн за періоди з 01.05.2002 по 31.12.2003, з 01.08.2005 по 31.12.2011, з 01.08.2018 по 31.05.2019 та з 01.02.2020 по 30.09.2022, становить 4709,38 грн.

11.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії за віком щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 2012 по 2017 роки та періоду навчання у автошколі ДТСААФ з 18.09.1978 по 03.01.1979 роки.

Після опрацювання системою поданої заяви, за принципом екстериторіальності, органом, що розглянув заяву, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.01.2023 №47 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком, оскільки у довідці від 09.01.2023 № 01/3, яка видана закладом «Вінницька автомобільна школа Товариства Сприяння Обороні України», відсутня інформація про присвоєння ОСОБА_1 кваліфікації з набутої професії, відтак період навчання з 18.09.1978 по 03.01.1979 до стажу роботи не зараховано.

Також листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.02.2023 №1896-845/К-02/8-0200/23 позивача повідомлено, що до страхового стажу не враховано період роботи з 2012 по 2017 роки згідно довідки від 26.01.2017 № 27, виданої підприємством, яке розташоване на території російської федерації, у зв`язку із відсутністю підтвердження про нарахування та сплату страхових внесків, а також неможливістю надіслання запиту до країни - агресора на перевірку даних довідки. Крім того зазначено, що 23.12.2022 набрав чинності Закон №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно якого стаж роботи в російській федерації зараховується по 31.12.1991.

Вважаючи протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.01.2023 №47 та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №1896-845/К-02/8-0200/23 від 10.02.2023 про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так само, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до абзаців першого, другого пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно абзаців другого, третього статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 7 названої Угоди визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні згаданого періоду роботи до стажу відповідач послався на неможливість підтвердження нарахування та сплату страхових внесків, зокрема надіслання запиту до країни - агресора на перевірку даних довідки, а також на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Однак, суд визнає такі доводи пенсійного органу неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і набрання чинності Законом №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Суд зауважує, що у трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 міститься запис про роботу водієм автомобіля БелАЗ в ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор» в період з 12.01.2012 по 31.08.2017 року.

Згідно із частиною 2 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як визначено статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку, у свою чергу, нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Як зазначено вище, підставою для неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи на території рф з січня 2012 по 2017 рік, слугувала обставина не підтвердження факту сплати страхових внесків за даний період роботи до Пенсійного фонду російської федерації.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 (провадження №К/9901/22935/18) та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18).

Більше того суд зазначає, що у довідці ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор» №27 від 26.01.2017 чітко визначено, що із заробітної плати позивача повністю утримані та перераховані страхові внески до Пенсійного фонду рф у відповідності до встановлених тарифів.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №1896-845/К-02/8-0200/23 від 10.02.2023 про відмову у перерахунку пенсії.

З цього приводу суд зауважує, що зазначена вище відповідь відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а лише надана позивачу відповідь у формі листа.

Тому за встановлених фактичних обставин справи, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у відмові у зарахуванні стажу роботи позивача на території рф періоду з 12.01.2012 по 31.08.2017 на посаді водія а/м БелАЗ. Тому, стажу роботи позивача на території рф з 12.01.2012 по 31.08.2017 на посаді водія а/м БелАЗ у ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор» підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо посилання відповідача на відсутність документального підтвердження про присвоєння кваліфікації по завершенню навчання, як підстави для неврахування періоду навчання позивача у Вінницькій автошколі ДТСААФ з 18.09.1978 по 03.01.1979, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Крім того, до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (пункт "в" частини 2 ст. 56 цього Закону), а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт "д" частини 2 статті 56 цього Закону).

Отже, законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання у певних навчальних закладах, зокрема в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Пунктом 8 Порядку №637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

В даному випадку, на підтвердження спірного періоду навчання, позивач надав довідку Вінницької автомобільної школи Товариства Сприяння Обороні України від 09.01.2023 за № 01/3, в якій зазначено, що з 18.09.1978 по 03.01.1979 ОСОБА_1 навчався у Вінницькій автошколі ДТСААФ за направленням Вінницького РВК (денна форма навчання), наказ про зарахування №2 від 25.09.1978. Навчався за програмою підготовки «Водій транспортних засобів категорії «С». Згідно з протоколом № 50 від 02.01.1979 закінчив навчання (ПДР відмінно, будова та ТЗ відмінно, керування ТЗ- відмінно) за спеціальністю - водій автомобіля з правом керування транспортними засобами категорії «С» і отримав свідоцтво № НОМЕР_2 .

Відносно ж доводів відповідача про відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації позивачу після завершення його навчання, то в цьому випадку суд погоджується із позивачем про те, що присвоєння кваліфікації по завершенню навчання не є підставою для не зарахування до страхового стажу відповідного періоду, оскільки процитована вище стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" такої умови не передбачає.

Наведені обставини дають суду підстави для висновку про те, що період навчання позивача в Вінницькій автошколі ДТСААФ з 18.09.1978 по 03.01.1979 також має бути зараховано останньому до його страхового стажу.

Європейського суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Підсумовуючи вищевикладене суд констатує, що відповідачами не надано належних доказів в обґрунтування того, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності суб`єкти владних повноважень діяли обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного у даній справі рішення №47 від 19.01.2023 та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи наведене, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідачів було порушено право на мирне володіння майном (пенсією), суд вважає, що наявні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з дати її призначення, з 01.10.2022, зарахувавши при цьому до його страхового стажу спірні періоди роботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Суд враховує, що позивачем заявлено 2 вимоги, одна з яких є похідною, за які сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На думку суду, вказані судові витрати необхідно присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №47 від 19.01.2023 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 12.01.2012 по 31.08.2017 на посаді водія автомобіля БелАЗ у ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.10.2022, згідно довідки про заробітну плату №27 від 26.01.2017, виданої ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор», зарахувавши до страхового стажу період трудової діяльності з 12.01.2012 по 31.08.2017 в ТОВ «Кар`єроуправління «Мосавтодор» на посаді водія автомобіля БелАЗ та період навчання у Вінницькій автошколі ДТСААФ з 18.09.1978 по 03.01.1979, згідно довідки закладу "Вінницька автомобільна школа товариства сприяння обороні України" від 09.01.2023 №01/3.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, )

Суддя Мультян Марина Бондівна