Справа № 320/8307/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року Справа № 320/8307/23

Київський окружний адміністративний суд у складі

головуючого - судді Войтович І.І.,

при секретарі судового засідання Крисько Р.І.,

за участю:

представника позивача - Сироткіної А.О.,

представника відповідача - Огородникова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 із позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Нєбитова Андрія №4 від 06.01.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Бучанського РУП ГУНП в Київській області» в частині пункту 1 наказу, а саме за порушення службової дисципліни, вимог статей 3, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статі 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарної поліції України» від 15.03.2018 року за №2337-VІІІ, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у низькому рівні правомірності, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень з боку службової дисципліни, що призвело до необдуманого рішення, у відсутності контролю за своєю поведінкою, перебуваючи поза робочим місцем у вихідний день, начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити посади;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує про те, що ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області з 26.02.2021, має відомчі заохочувальні відзнаки у вигляді подяки, дострокове присвоєння звання капітана поліції. На підставі наказу №1482 від 19.12.2022 було призначено службове розслідування щодо ОСОБА_1 . З даним наказом позивач ознайомлена 02.01.2023. 06.01.2023 начальником ГУ Нацполіції у Київській області Нєбитовим А.А. затверджено висновок службового розслідування за інформацією викладеною у рапорті начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Ткача А.А. та наказом начальника ГУ Нацполіції у Київській області Нєбитова А.А. від 06.01.2023 № 4 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. З вказаним наказом позивач ознайомлена 0.01.2023 та вважає прийняте рішення протиправним, оскільки обставини, які викладені у висновку суперечать дійсному положенню речей, зауважила, що події, які мали місце 04.12.2023 відбулись у неробочий час, ОСОБА_1 мала сильні болі у шлунку, загострення гастриту, яке намагалась зупинити шляхом вживання знеболюючих «Но-шпа». Наявність захворювання позивач підтверджує випискою із медичної карти стаціонарного хворого форми №027/о, з якої вбачаються відомості щодо стаціонарного лікування з 04.12.2022 по 12.12.2022 та зазначено діагноз інші гострі гастрити, що вказує на невідповідність висновків службового розслідування.

Представник позивача також вказує про те, що наслідками висновку службового розслідування ОСОБА_1 було направлено на позачерговий психіатричний огляд від 02.01.2023 та висновком № 31 від 12.01.2023 за результатами її психологічного обстеження встановлено: суїцидальний рівень ризику- низький, наркотична залежність відсутня, алкогольна залежність відсутня, ігрова залежність відсутня, тютюнова залежність відсутня, залежність від ліків - низька, комп`ютерна залежність низька та загальна схильність до залежностей відсутня. Начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Ткача А.А. було повідомлено листом начальника Центру ПД та ППД Баскаковим Б. від 16.01.2023 про здоровий психічний стан позивача. ОСОБА_1 вважає, що додаткові матеріали, що містяться в матеріалах службового розслідування складені без належних на те підстав, зокрема, складені службові характеристики не містять в собі дати, доводи щодо суїциду, вжитих 86 таблеток препарату «Но-шпа» та передсмертне повідомлення спростовуються матеріалами довідки за фактом надання позивачу медичної допомоги ЄО № 18316 від 04.12.2022, така не містить в собі тверджень щодо спроб суїциду. Також, представник позивача вказує, що рапорт ДОВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції Олесюк М. від 02.01.2023 не містить реєстраційного номеру, доповідна записка начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Микитенко Р., доповідна записка начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції ОСОБА_3 містять одне й те саме, що ОСОБА_1 вжила 86 таблеток, в салоні авто було виявлено контейнер (по 60 таблеток) та дві упаковки (по 24 таблетки), одна з яких була порожня, а в другій залишилось 22 таблетки «Но-шпа» та кожен з цих документів вказує на те, що ці відомості складені зі слів подруги позивача ОСОБА_4 . Позивач вказує про те, що наявні в матеріалах службового розслідування пояснення ОСОБА_4 спростовують відомості вказані в доповідних записках. ОСОБА_1 також надавала відповідні пояснення щодо обставин подій 04.12.2022, в яких зазначила про стан свого здоров`я, наявність у неї хронічного гастриту з підліткового віку, відчуття того дня різких болей в животі, внаслідок чого нею було прийнято на протязі дня близько десяти таблеток препарату «Но-шпа», дзвінок подрузі та колезі ОСОБА_4 , яка під`їхала за місцем знаходження та перебуванням позивача, втратою ОСОБА_1 свідомості, виклик колегою швидкої та як наслідок перебування позивачем на стаціонарному лікуванні у лікарні по 12.12.2022 та на амбулаторному лікуванні після.

ОСОБА_1 вважає рапорт, доповідні записки такими, що містять не об`єктивну інформацію щодо умисної спроби позивачем суїциду та кількість вжитих препаратів, що як наслідок принижує її честь та гідність.

Представник позивача звертає увагу суду на тому, що в довідці за фактом надання медичної допомоги та результатів психологічного дослідження складеної заступником начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції ОСОБА_5 є цитата про те, що за результатами бесід з колегами та керівництвом встановлено, що ОСОБА_1 на момент самоотруєння була емоційно стійкою, загальна культура та ерудованість були розвинуті добре. Також, за результатами дослідження матеріалів психологічних досліджень з особової справи позивача встановлено проведення різних співбесід, консультацій та тестування протягом її службової діяльності із використанням різних методик для вивчення логічності мислення та на думку представника та позивача проблема навколо питання погіршення фізичного стану ОСОБА_1 створена штучно з метою висвітлити її в поганому світлі, висновки про її стан суперечать висновкам Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» проведеного 12.01.2023, дії, які були спрямовані на пониження позивача в посаді створені умисно керівництвом задля призначення на посаду іншої особи.

Представник позивача також звертає увагу суду на підстави для звільнення ОСОБА_1 з посади, що вказані у спірному наказі № 4 від 06.01.2023. які є загальними та не конкретизованими, як саме стан її здоров`я поза робочим часом у вихідний день можуть вказувати на низький рівень правомірності, низьких морально-ділових якостях, грубого ігнорування наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень службової дисципліни, що призвело до необдуманого рішення у відсутності контролю за своєю поведінкою. Позивач у свій вихідний день є звичайною людиною, громадянином, має проблеми зі здоров`ям та використовує своє конституційне право на охорону здоров`я та медичну допомогу, розуміє доктрини Присяги на вірність українському народові, дотримання положень Закону України «Про Національну поліцію». Враховуючи положення про Дисциплінарний статут та вимоги викладі в Порядку щодо проведення службового розслідування, вважає, що відповідачем було проведено не об`єктивне розслідування, яке призвело до безпідставного звільнення позивача з посади начальника відділення.

Посилаючись на положення ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, пункти 3, 6, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», представник та позивач ОСОБА_1 вказують про те, що моральна шкода заподіяна у зв`язку із принизливими діями у вигляді проведення службового розслідування, відображення психічно нездоровою особою, особою яка умисно намагалась звести рахунки з життям (суїцид), відповідно, такі дії вплинули на відносини позивача з колегами та керівниками, за наслідками розслідування посилаючись на суїцид, ОСОБА_1 було звільнено із займано нею керівної посади, що зіпсувало її авторитет не лише у Бучанському РУП ГУНП в Київській області, а і в Головному управлінні, органах прокуратури та суду, наполягають, що підстава для звільнення є безглуздою і необґрунтованою, працювати стало майже неможливо, керівництво всіляко принижує честь і гідність, доводячи до сліз та підводять до повного звільнення з Національної поліції. Враховуючи характер та обсяг страждань заподіяних позивачу, що спричинило приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації та призвело до моральних переживань, розмір моральної шкоди визначено 100 000 грн.

04.04.2023, ухвалою суду дана позовна заява була відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України залишена без руху у зв`язку із невідповідністю останньої п. 3 ч. 5 ст. 160, ч. 3 ст. 161 КАС України та визначено позивачу порядок та строк усунення недоліків позовної заяви.

10.04.2023 позивачем недоліки позовної заяви повністю усунуто.

Зокрема, в обґрунтування моральної шкоди представником позивача вказано суду на пункти 3, 6, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначено умови спричинення моральної шкоди: 1) служба в поліції є суспільно важливою та значимою, обрана професія позивачем є свідомим рішенням, отримання у юному віці у 2022 році звання капітана поліції свідчить виключно про позитивну характеристику ОСОБА_1 , значиме зайняття нею посади начальника відділу з 26.02.2021. Та, ситуація, що трапилась із позивачем і зв`язку із погіршенням її стану здоров`я була умисно перекручена керівництвом з метою зміщення її з посади, погіршенні ділової репутації, що є дуже важливим для позивача, як для молодої жінки яка своєю сумлінною працею хоче досягти успіху у своїй професії; 2) факт протиправної думки на її рахунок підтверджено висновком № 31 від 12.01.2023 про результати її психологічного обстеження, на психологічний аналіз поведінки ОСОБА_1 по обставинам подій у не робочий час у вихідний день 04.12.2022, виписка з медичної карти № 027/о, все то принижує честь, гідність, авторитет та репутацію шляхом приписування суїцидальних схильностей, що є дуже великим перебільшенням та умисно направлені на зміщення позивача із керівної посади. Розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності є дуже складним та передбачає спілкування із людьми, різних сфер діяльності від державних підприємств та організацій до малих підприємств та фізичних осіб підприємців де за час сумлінної роботи будується авторитет та репутація. Позивач є чесною та принциповою людиною, яка вміє якісно працювати та доводити поставлені завдання та справи до кінця; 3) спірна подія сильно похитнула душевний стан позивача, спричинила значні моральні страждання, через що усі колеги у відділі поліції знають про даний факт, у базах поліції зафіксовано як спроба суїциду хоча даний факт не відповідає дійсності. Через соціальне спілкування працівників дана інформація поширюється не тільки серед колег але і між іншими особами з якими позивач безпосередньо комунікувала. Усі душевні хвилювання, спричинені спірними обставинами призвели до морального виснаження позивача та не бажання повертатись до своїх службових обов`язків. Представник вказує, що через побоювання негативних дій в її бік в системі правоохоронних органів, свої наступні кроки у кар`єрі позивач буде зважувати та не буде вчиняти рішучих кроків; 4) дії відповідача в даній справі є підлими та безпідставними, проведене службове розслідування є принизливим.

Розмір моральної шкоди 100 000 грн. визначений позивачем за її внутрішнім переконанням та з урахуванням наслідків дій, спричинених відповідачем, а саме погіршення соціальної значимості позивача, погіршення її авторитету та ділової репутації, зменшення заробітної плати, завдання душевного болю та постійного переживання.

12.04.2023, ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду, призначено підготовче засідання на 08 травня 2023 року о 10:30 год.

08.05.2023 підготовче судове засідання знято з розгляду у зв`язку із відпусткою судді. Наступне судове засідання призначено на 05.06.2023 об 10:30.

Від відповідача отримано по справі відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позов заявлений безпідставно, є надуманим, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності. ОСОБА_1 є офіцером та обіймала керівну посаду, а тому повинна бути прикладом для підлеглих. Своєю поведінкою вона підірвала авторитет поліцейського, дискредитувала звання офіцера, а тому відповідач вважає, що застосоване покарання відповідає вчиненому нею проступку.

Відповідач також зауважив, що позивач не оскаржувала до вищого керівництва дії посадових осіб, які проводили службове розслідування та не надала суду належних та достатніх доказів які б спростували доводи викладені в оскаржуваному рішенні, а також у спірному наказі про спростування дисциплінарного стягнення, поданні та інших.

Посилаючись на положення ст. 19, ст. 22, ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1, ст. 2, ст. 3 Дисциплінарного статуту вказує про те, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність у вигляді відповідно застосованого дисциплінарного стягнення. Щодо обставин 04.12.2022, було призначено наказом №1482 від 19.12.2022 службове розслідування та матеріалами службового розслідування від 06.01.2023 встановлено та підтверджено викладену інформацію у рапорті полковника поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 . Відповідач вважає, що ГУПН в Київській області було дотримано порядок та строки проведення службового розслідування, повністю дотримано вимоги Дисциплінарного статуту та Порядку №893, ГУПН в Київській області зробило висновок, що при прийнятті оскаржуваного наказу було цілком та повністю враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку позивача, його ставлення до виконання службових обов`язків та враховуючи положення ч. 1 ст. 8, пп. 1 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту, п. 1 розділу 1, пп. 3, 4 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських №1179, відповідачем повністю враховано всі обставини встановлені при проведені службового розслідування, правомірно прийнято рішення про неможливість подальшого перебування ОСОБА_1 на службі.

Щодо заявленої до стягнення моральної шкоди відповідач, вказуючи на положення ст. 56 Конституції України, ч. 1 ст. 1167 та ст. 1174 ЦК України, висновки Верховного суду у постановах від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, від 27.11.2019 у справі №750/6330/17, п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вважає, що при вирішенні спорів з відшкодування шкоди доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками, зауважує, що позивачем в позовній заяві та додатках до неї жодним чином не доведено факт завдання їй моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тим більше діями відповідача, не надано жодних доказів, які підтверджують наявність моральної шкоди, відсутній причинний зв`язок між діями порушника права та заподіяної шкодою. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Позивач не навела міркувань, з яких вона виходила, визначаючи розмір завданої моральної шкоди у сумі 100 000 грн., а також не обґрунтування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним на її думку діянням, не надала документального підтвердження погіршення стану здоров`я та інших негативних наслідків, викликаних неправомірними діями або бездіяльність відповідача, вважає відсутніми підстави для задоволення таких вимог.

23.05.2023 судом отримано відповідь на відзив від представника позивача, яка вказує те, що доводи та опис обставин наданих відповідачем встановити реальну підставу відповідно до якої позивача було звільнено не має, відповідач апелює загальними догми законодавства не вказуючи конкретно, що саме порушила позивач під час обставин. Які стались у її вихідний день 04.12.2022, наполягає на позовних вимогах, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

05.06.2023, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 липня 2023 року о 10:30год.

10.07.2023 в судове засідання прибули представники сторін.

Представник позивача наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши сторін по справі, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши правову позицію відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно наказу ГУНП від 10.07.2019 № 312 о/с призначена з 10.07.2019 слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Києво-Святошинського ВП.

З 26.02.2021 наказом ГУНП від 26.02.2021 №65 о/с призначена начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського районного управління поліції.

За обставинами по справі та наданими до справи матеріалами вбачають, що заступником начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області Микитенко Р. складено та подано до начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковнику поліції Ткачу А. доповідну записку, в якій висвітлено про обставини подій 04.12.2022 щодо отримання о 22.22 год. На спецлінію «102» повідомлення від органів охорони здоров`я про те, що за адресою АДРЕСА_1 біля супермаркету «Сільпо» близько о 21:40 год. було госпіталізовано громадянку ОСОБА_1 з діагнозом: самоотруєння, отруєння препаратами «Но-шпа», кома 2 ступеня. Остання була доставлена до КНП «ЛІЛ Боярської міської ради» м. Боярка, вул. Соборності, 51, із діагнозом: самоотруєння, отруєння препаратами «Но-шпа», кома 2 ступеня. Вказана подія зареєстрована до ІТС ІПНП №18316 від 04.12.2022 відділом поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

Оскільки ОСОБА_1 являється працівником поліції та перебуває на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського районного управління поліції, ОСОБА_6 здійснено особисто виїзд до КНП «ЛІЛ Боярської міської ради» для з`ясування обставин. Останній в доповідній вказує про те, що у відділенні була присутня капітан поліції ОСОБА_4 , заступник начальника відділу розслідування злочинів скоєних проти життя, та здоров`я особи слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області, яка в усній формі повідомила про те, що 04.12.2022 о 21.10 на її меседжер «WhapApp» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 з наступним змістом «Аня вибач мене за все, передай батькам, що я їх люблю». ОСОБА_4 почала неодноразово дзвонити ОСОБА_1 але та слухавки не піднімала та згодом, взявши слухавку повідомила де та на якій автостоянці знаходиться. Прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , супермаркет «Сільпо», побачила ОСОБА_1 в незадовільному стані, яка втрачала свідомість, після чого ОСОБА_7 викликала ШМД та повідомила батька ОСОБА_1 . ОСОБА_7 також повідомила про те, що оглянувши авто ОСОБА_1 вона помітила в салоні контейнер (по 60 таблеток) та дві упаковки (по 24 таблетки), одна із них була порожня, в другій в залишку залишилось 22 таблетки лікувального препарату «Но-шпа», у зв`язку з чим можна зробити висновок, що ОСОБА_1 випила велику кількість таблеток.

При спілкуванні ОСОБА_6 із лікарями, останні повідомили, що у ОСОБА_1 медикаментозне отруєння, перебуває у реанімаційному відділенні, стан її задовільний, кома 2 ступеня, та така може наступити при вживанні 50 і більше таблеток лікувального препарату «Но-шпа». ОСОБА_6 доповів про дану подію для подальшого ініціювання проведення службового розслідування.

Суд зазначає, що вказана доповідна ОСОБА_6 не містить дати її складення.

У своїй доповідній записці від 05.12.2022 начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Ткача А. до начальника ГУ Національної поліції в Київській області генералу поліції третього рангу Нєбитова А., вказано про отримання інформації щодо суїцидальної спроби капітаном поліції ОСОБА_1 , вказана інформація зареєстрована до ІТС ІПНП №18316 від 04.12.2022 відділом поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

Та вказано про те, що попередньо встановлено, що поза робочим часом у вихідний день ОСОБА_1 випила лікарський препарат «Но-шпа» у кількості 86 таблеток, при цьому встигла написати смс-повідомлення колезі капітану поліції ОСОБА_4 заступнику начальника відділу розслідування злочинів скоєних проти життя, та здоров`я особи слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області із текстом «Аня вибач мене за все, передай батькам, що я їх люблю», остання почала телефонувати ОСОБА_1 на її особистий номер, але ОСОБА_1 трубки не піднімала, та згодом взявши трубку повідомила про своє місце перебування на автостоянці супермаркету «Сільпо», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 прибувши на місце помітила ОСОБА_1 в непритомному стані та викликала швидку. ОСОБА_1 госпіталізували до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» м. Боярка, вул. Соборності, 51 з діагнозом отруєння препаратами у зв`язку з чим просить дозволу на проведення службового розслідування.

Наказом від 19.12.2022 № 1482, відповідно до ст.ст 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, начальником ГУ Національної поліції в Київській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_8 призначено службове розслідування за фактом суїцидальної спроби, вчиненої начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського районного управління поліції ОСОБА_1 та для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію у визначеному наказом складі.

У висновку службового розслідування від 06.01.2023 за інформацією викладеною у рапорті начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Ткача А.А., встановлено обставини подій, що стались 04.12.2022 із ОСОБА_1 , саме щодо подій за якими нарядом ГРПП «Акцент 111» у складі поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_9 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області сержанта поліції ОСОБА_10 , які перебували на добовому чергуванні 04.12.2022 та отримали повідомлення з органів охорони здоров`я про вчинення спроби самогубства ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 біля супермаркету «Сільпо». Які також вказали про госпіталізацію ОСОБА_1 до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» та прибувши до лікарні, поспілкувавшись із лікарями було встановлено, що стан ОСОБА_1 задовільний, остання перебуває у відділенні інтенсивної терапії, через що опитати її останні не змогли, підтвердили факт медикаментозного отруєння.

Також, вказано про те, що було опитано батька ОСОБА_1 ОСОБА_11 , 1976 р.н., який перебував на той час у лікарні та пояснив, що 04.12.2022 близько 22:15 йому зателефонувала подруга доньки та повідомила про те, що ОСОБА_1 перебуває у лікарні, причина чому йому не відома, останній раз спілкувався із нею 01.12.2022, будь-яких скарг не надходило.

Під час опитування ОСОБА_4 заступника начальника відділу розслідування злочинів скоєних проти життя, та здоров`я особи слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області, остання пояснила, що 04.12.2022 о 21:10 на меседжер «WhapApp» надійшло смс-повідомлення від ОСОБА_1 з наступним змістом «Аня вибач мене за все, передай батькам, що я їх люблю». ОСОБА_4 почала неодноразово дзвонити ОСОБА_1 на її особистий номер але та слухавки не піднімала та згодом, взявши слухавку повідомила про своє місце перебування, а саме на автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 , супермаркет «Сільпо». Прибувши на місце, побачила ОСОБА_1 в незадовільному стані, після чого ОСОБА_7 викликала ШМД та повідомила батька ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_1 (пояснення ОСОБА_4 написані власноручно, дата надання пояснень 04.12.2022).

Опитана в ході службового розслідування слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Юрченко Д.В., яка зазначила про те, що ОСОБА_1 є її безпосереднім керівником, 04.12.2022 близько о 21:30 год. їй зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що перебуває на парковці біля супермаркету «Сільпо» в АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1 яка вжила значну кількість пігулок для знаття спазмів шлунку та почуває себе погано. Приїхавши за вказаною адресою на парковці побачила автомобіль ОСОБА_1 , яка була в салоні авто та перебувала в незадовільному стані. Слідом за нею приїхала швидка медична допомога, яка госпіталізувала ОСОБА_1 до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради»: АДРЕСА_2 .

Опитаний заступник начальника управління поліції начальник слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області підполковник поліції Котяш А.В., у підпорядкуванні якого перебуває капітан поліції ОСОБА_1 , щоденно на оперативній нараді підпорядкованому особовому складу слідчого відділу неодноразово наголошується на дотримання службової та транспортної дисципліни як під час виконання службових обов`язків, так і поза робочим часом, повідомив про обставини телефонної розмови 04.12.2022 о 21:40 год. зі ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що ОСОБА_1 госпіталізували до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради»: м. Боярка, вул. Соборна, 51, оскільки остання вжила значну кількість пігулок лікарського препарату «Но-шпа» та погано себе почуває. Про дану подію відразу було повідомлено начальника районного управління поліції.

Опитана ОСОБА_1 з приводу надання медичної допомоги останній, пояснила, що 04.12.2022 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 відчула різкий біль в області живота, оскільки мала захворювання хронічний гастрит вирішили випити знеболююче, а саме лікарський препарат «Но-шпа» у кількості 3 таблетки для зняття больового спазму. Згодом вийшла на прогулянку, однак біль н проходив, а навпаки посилювався, зателефонувала до лікаря, яка порадила випити ще 2 таблетки препарату «Но-шпа», зайшовши до аптеки, яка знаходилась неподалік будинку, придбала лікарський препарат та вирушила до місяці проживання. Через деякий час вирішила з`їздити до супермаркету «Сільпо» в АДРЕСА_1 для купівлі мінеральної води «Боржомі», однак перебуваючи на парковці біля магазину випила ще п`ять таблеток «Но-шпи» оскільки стан погіршувався, почалась нудота та запаморочення. ОСОБА_1 зателефонувала подрузі та колезі ОСОБА_4 та повідомила про свій стан та попросила під`їхати до місця її перебування. Через деякий час під`їхала ОСОБА_4 , якій ОСОБА_1 розповіла, що протягом дня займалась самолікуванням та випила багато таблеток лікарського препарату «Но-шпа» потім втратила свідомість. Яким чином була госпіталізована до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» не пам`ятає, оскільки прийшла у свідомість же перебуваючи у відділенні реанімації та згодом її перевели до терапевтичного відділення де проходила стаціонарне лікування з 04 по 12.12.2022, потім з 13 по 21.12.2022 перебувала на амбулаторному лікуванні, що підтверджується електронними листами непрацездатності за № 6486518-1, № 6542104-1, № 6606938-1.

Також у висновку вказано про те, що в ході службового розслідування ОСОБА_4 надала ще одне пояснення та із зовсім іншим змістом, а саме вказала про те, що 04.12.2022 у вечірній час (точної години не пам`ятає) їй зателефонувала подруга та колега ОСОБА_1 та повідомила, що погано себе почуває, оскільки вжила багато пігулок для зняття спазмів шлунку, запитавши у ОСОБА_1 про її місце перебування, вона повідомила про те, що знаходиться у власному автомобілі марки «Ford» на автостоянці супермаркету «Сільпо» що розташований в АДРЕСА_1 . Прибувши на місце, побачила ОСОБА_1 , яка перебувала в салоні автомобіля в незадовільному стані, тому було прийнято рішення викликати швидку. Через деякий час приїхала швидка та госпіталізувала ОСОБА_1 до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради». По приїзду до лікарні, ОСОБА_4 зателефонувала батьку ОСОБА_1 та повідомила про дану подію.

Як зазначено у висновку, відповідно до довідки №7452 до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» ОСОБА_1 був поставлений діагноз: самоотруєння, отруєння препаратами «Но-шпа», кома 2 ступеня (ля цієї стадії розвитку коми характерний сопор, контакту з пацієнтом немає, реакція на подразники порушена, немає реакції зіниць на світло, причому зіниці часто звужені. Крім цього, можливе порушення дихання.).

При виїзді до лікарні та спілкуванні в усній формі з черговим лікарем ШМД КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» ОСОБА_12 , оскільки на підставі ст. 63 Конституції України остання відмовилась надавати письмові пояснення, встановлено з її слів, що 04.12.2022 близько о 21:30 год. разом із старшим бригади ШМД черговим лікарем ОСОБА_13 , прибули на виклик, який надійшов по лінії « 103», що за адресою АДРЕСА_1 біля торгового маркету «Сільпо» де виявили молоду дівчину, якою виявилась ОСОБА_1 , біля якої знаходився контейнер (60 таблеток) порожнім та дві упаковки (по 24 таблетки), одна з яких була порожня, в другій в залишку осталось 22 таблетки лікарського засобу «Но-шпа», у зв`язку з чим лікарі ШМ зробили висновок, що ймовірно остання вжила понад 86 таблеток лікарського засобу. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» в м. Боярка, з діагнозом: самоотруєння, отруєння препаратами «Но-шпа», кома 2 ступеня. Також, ОСОБА_12 повідомила про те, щоб спричинити дану ступінь коми, потрібно вжити мінімум 50 таблеток лікарського засобу.

ОСОБА_1 стверджує, що на протязі дня випила близько 10 таблеток лікарського препарату «Но-шпа».

ОСОБА_1 було надано направлення від 02.01.2023 № 1/109/14/23 до Центру психіатричної допомоги та професійно-психологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по місту Києву», оскільки поведінка даного працівника стала викликати увагу у зв`язку із вище вказаною подією.

В даному висновку вказано також про те, що ОСОБА_4 під час проведення службового розслідування виявила нещирість так, як змінила первинні пояснення, намагаючись ввести в оману дисциплінарну комісії, для того щоб ОСОБА_1 за свій вчинок не понесла дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Посилаючись у висновку на норми ст. 3, ст. 18, ст. 19, 64, ст. 91 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1, ст. 21, ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, аналізуючи матеріали службового розслідування, вказано про можливість зробити висновок про те, що інформація, викладена у рапорті ОСОБА_3 підтвердилась та в п. 3 висновку зазначено, що за порушення службової дисципліни, вимог статей 3, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статі 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарної поліції України» від 15.03.2018 року за №2337-VІІІ, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень з боку службової дисципліни, що призвело до необдуманого рішення, у відсутності контролю за своєю поведінкою, перебуваючи поза робочим місцем у вихідний день, начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити посади.

ОСОБА_4 оголосити догану (п. 4 висновку).

Висновок підписаний членами комісії та затверджений 06.01.2023 начальником ГУНП в Київській області ОСОБА_14 .

Вказані обставини у висновку підтверджені доданими до матеріалів справи:

- письмовими поясненнями від 20.12.2022 ОСОБА_9 , від 20.12.2022 ОСОБА_10 , від 26.12.2022 ОСОБА_4 , від 26.12.2022 ОСОБА_1 , від 27.12.2022 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- рапортами від 02.01.2023;

- доповідною запискою ОСОБА_5 та ОСОБА_17 (від 05.12.2022);

- довідкою за фактом надання медичної допомоги №1769 за вих. № 8077 від 09.12.2022 (розпочатої 04.12.2022 та закінчення 07.12.2022): довідка ро результати проведення перевірки по факту надання меддопомоги гр. ОСОБА_1 з підписом поліцейського офіцера громади СВГ ВП Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Хорошковського В. від 07.12.2022 та погодженої начальником сектору превенції ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Янушевського В. від 07.12.2022, матеріали сформовані та направлені за підписом начальника В відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції Крапивник О. щодо визначення кваліфікації діяння, встановлення ознак кримінального правопорушення та подальшого внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування (запити щодо надання інформації зареєстрованої до ІТС ІПНП за №18316 від 04.12.2022: матеріали за №18316 від 04.12.2022: рапорт від 04.12.2022 №18316 щодо події 102 №94698466 спроба самогубства 04.12.2022 22:20:00; пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_11 від 04.12.2022, довідка КНП «ЛФЛ Боярської міської ради» № 7452 від 04.12.2022 (самоотруєння препаратом «Но-шпа»;

- запитами до ШМД щодо обставин подій 04.12.2022 пов`язаних із ОСОБА_1 , запит до КНП «ЛІЛ Боярської міської ради» від 27.12.2022 №5824/109/1400/22, відповідь КНП «ЛІЛ Боярської міської ради» від 27.12.2022 № 1260.

З наявної у справі Довідки про результати перевірки обставин вчинення спроби суїциду начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 , дисциплінарна комісія зафіксувала обставини подій 04.12.2022 пов`язаних із ОСОБА_1 та по психологічному анамнезу особистих даних наявності суїцидів сере близьких родичів, психічних захворювань та судимостей не має.

По психологічному аналізу професійної діяльності зафіксовано про початок та перебіг служби, притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження наказом ГУНП від 01.06.2021 № 269 за порушення службової дисципліни, наявність ряд заохочень у вигляді грошової винагороди та подяки, присвоєння звання «капітан поліції» в порядку заохочення наказом НПУ № 697 від 25.05.2022, присвоєння чергових спеціальних звань, використані відпустки, не задіяння в зоні проведення ООС/АТО, статус учасника бойових дій немає, самостійно до медичних установ не зверталась.

По психологічному портрету працівника, риси характеру за результатами дослідження встановлено, що ОСОБА_1 на той час була емоційно стійкою, загальна культура та ерудованість були розвинуті добре. Проводились співбесіди, консультації та тестування протягом службової діяльності, рахунок по ОСОБА_18 , запам`ятовування 8 малюнків, таблиці ОСОБА_19 . За індивідуально-психологічними якостями: вміння поводити себе спокійно, доступність вербального контакту, наявність високої активності, підвищений настрій. Відрізняється високою самооцінкою, прагнення до незалежності, виявляється тенденція до самоствердження, домінуванню і незалежності. Інертна, схильна до систематизації накопиченого досвіду. Завзята у досягненні мети, педантична. Схильна керувати навколишніми й критично відноситися до вказівок й авторитетів. Рівень тривоги помірно підвищений. У виборі партнерів для спілкування не розбірлива й поверхнева. Але в виборі близьких знайомих схильна проявляти обережність. В умовах конфлікту чи авторитарного тиску виникають гнівливі короткочасні спалахи. Приваблюють ситуації, пов`язані ризиком і високими швидкостями. Самостійно за психологічною допомогою до психолога підрозділу не зверталась.

За результатами співбесіди з колегами, зафіксовано про те, що начальник та колеги характеризують ОСОБА_1 як скромного, стриманого, урівноваженого, ввічливого працівника. Має авторитет серед колег та керівництва, проявляє високу культуру у спілкуванні, вміє переконати та відстояти свою точку зору. Під час робочого часу ОСОБА_1 не повідомляла про особисті проблем та атмосферу у сім`ї, будь-яких конфліктів уникала, про допомогу не просила. В цілому, про проблеми та негаразди у буденному житті, які були б серйозними чи тягли за собою будь-якого характеру наслідки, ОСОБА_1 не мала.

Відповідно, комісія зазначає, що з урахуванням отриманих у ході перевірки даних стосовно капітана поліції ОСОБА_1 та вказує про припущення, що чинниками які могли опосередковано сприяти вчиненню спроби самогубства могли стати особисті проблеми, чи негаразди про які вона не воліла ділитись з рідними та колегами, що спричинили занурення в себе.

Вказана довідка підписана старшим психологом СКЗ Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Гребенюк К.

Суд зазначає, що довідка не містить дати її складення (не підписана складом комісії, а лише старшим психологом).

Як наслідок, наказом начальника генерала поліції третього рангу ГУ Національної поліції в Київській області Нєбитова А. від 06.01.2023 № 4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Бучанського РУП ГУНП в Київській області» за порушення службової дисципліни, вимог статей 3, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статі 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарної поліції України» від 15.03.2018 року за №2337-VІІІ, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень з боку службової дисципліни, що призвело до необдуманого рішення, у відсутності контролю за своєю поведінкою, перебуваючи поза робочим місцем у вихідний день, начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити посади.

З матеріалами службового розслідування ОСОБА_1 ознайомлена 10.01.2023, що підтверджується наданою до справи розпискою.

Із наказом № 4 від 06.01.2023 позивач ознайомлена також 10.01.2023, в якому зазначила власноручно про незгоду щодо дисциплінарного стягнення у вигляді зняття з посади.

В справі наявний також акт пропонування посад від 10.01.2023 за вих. 145/109/1400/23, підписаний позивачем, за яким позивачу ОСОБА_1 запропоновано іншу посаду, займання якої ОСОБА_1 надала згоду, а саме: старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

Вказаний наказ від 06.01.2023 № 4 про звільнення із займаної посади позивач та її представник оскаржують в даній справі.

Представником позивача долучено до справи службову характеристику капітана поліції ОСОБА_1 , за підписом начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Ткача А., в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 за час служби зарекомендувала себе позитивно, до виконання службових обов`язків ставиться сумлінно, підготовлена, професійно грамотна, ініціативний працівник, відзначається витримкою, вмінням довести розпочату справу до логічного завершення, принципова у вирішенні службових питань, уміє будувати стосунки з громадянами та колегами по службі, здатна працювати над усуненням особистих недоліків, серед колег користується авторитетом, прагне до вдосконалення своєї службової діяльності, володіє почуттям особистої відповідальності за доручену справу, смілива, та рішуча, в побуті та поза службою скромна. Постійно працює над вдосконаленням та вихованням у собі почуття особистої відповідальності за доручену справу, прагне до підвищення культурного та освітнього рівня. Фізично розвинута обре, стан здоров`я задовільний, й стройовому відношенні підтягнута, добре володіє табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними зобами індивідуального захисту та тактичної оборони.

Також, в даній службовій характеристиці полковником поліції вказано, що на даному етапі поведінка ОСОБА_1 викликає увагу, так 04.12.2022 вчинила спробу самогубстава, випивши 86 таблеток препарату «Но-шпа», залишивши смс-повідомлення своїй колезі «вибач мене за все, передай батькам, що я їх люблю». Керівництво Бучанського РУП ГУНП в Київській області схвильоване психічним станом ОСОБА_1 , просить провести позачерговий психіатричний огляд капітана поліції ОСОБА_1 .

З наданої службової характеристики за підписом начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Ткача А., вбачається аналогічні відомості, викладені вище.

Згідно листа начальника Центру ПД та ППД Баскакова Б. від 16.01.2023, на запит від 02.01.2023 №1/109/1400/23 щодо проведення позачергового психіатричного огляду ОСОБА_1 , вказано про проведення огляду 12.01.2023 та про встановлений діагноз психічно здорова.

З долученого до справи висновку за результатами психологічного обстеження за підписом психолога ОСОБА_20 від 12.01.2023 № 31 Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по місту Києву», в якому, серед іншого, зазначено «Виявлення суїцидального ризику» - «рівень прояву низький»; «Опитувальник вираженості психопатологічної симптоматики «SCL-90-R» - «дуже низький рівень прояву» психопатологічної симптоматики: за циклами тесту «сомотизація, нав`язливість, сензитивність, депресія, тривожність, ворожість, фобія, паранояльність, психотизм»; «Методика діагностики схильності до різних видів залежності (Лозової Г.)», «Наркотична залежність- відсутня, алкогольна залежність відсутня, ігрова залежність відсутня, тютюнова залежність відсутня, залежність від ліків низька, комп`ютерна залежність низька, загальна схильність до залежностей відсутня».

З долученої довідки за фактом надання медичної допомоги та результати психологічних обстежень за підписом заступника начальника Бучанського РУП ГУПН в Київській області полковника поліції ОСОБА_5 серед іншого, вказано про те, що з 04.12.2022 по 21.12.2022 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, з відповіді на запит від КНП «ЛІЛ Боярської міської ради» вбачається відсутність правових підстав для надання інформації щодо захворювання, та за результатами бесід з колегами та керівництвом встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення самоотруєння була емоційно стійкою, загальна культура та ерудованість були розвинуті добре, враховано відомості за результатами дослідження матеріалів психологічних досліджень з особової справи ОСОБА_1 .. Також вказано про те, що ОСОБА_1 схильна керувати навколишніми й критично відноситись до вказівок й авторитетів, рівень тривоги помірно підвищений, у виборі партнерів для спілкування нерозбірлива та поверхнева, але в виборі близьких знайомих схильна проявляти обережність. В умовах конфлікту чи авторитарного тиску виникають гнівливі короткочасні спалахи, приваблюють ситуації, пов`язані з ризиком і високими швидкостями. За результатами психологічного обстеження Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» рівень працездатності середній, процеси узагальнення відволікання, абстрагування знижені, відзначається виснажуваність з гіпостенічним типом, яка носить помірний характер. Самостійно до психолога підрозділу не зверталась, керівництво Бучанського РУП ГУНП схвильоване психічним станом ОСОБА_1 , просить провести позачерговий психіатричний огляд ОСОБА_1 .

До справи надано також виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 щодо стаціонарного лікування з 04.12.2022 по 12.12.2022 за діагнозом інші гострі гастрити, гострий гастрит основний, неспецифічний реактивний гепатит -супутній, інші уточнені порушення серцевого ритму, синусова тахекардія супутній.

Відтак, предметом спору у даній справі є наказ начальника генерала поліції третього рангу ГУ Національної поліції в Київській області Нєбитова А. від 06.01.2023 № 4 про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення із посади.

Позивач та представник позивача вважають, що вказаний захід дисциплінарного стягнення є протиправним, спірний наказ від 06.01.2023 № 4 порушує права та інтереси позивача пов`язані з несенням служби в поліції на раніше займаній керівній посаді, проведені заходи службового розслідування вплинули на психічний стан позивача, спричинили приниження її честі та гідності, завдали шкоди діловій репутації, наполягають на скасуванні наказу та стягнення моральної шкоди 100 000 грн.

Відповідач наполягає на порушенні позивачем чинного законодавства, дії ОСОБА_1 04.12.2022 є несумісними із перебуванням на раніше займаній нею посадовою, вчинення позивачем дисциплінарного проступку, спірний наказ від 06.01.2023 № 4 вважає законним, заявлена до стягнення моральна шкода не підтверджена належними та достатніми доказами.

Таким чином, за предметом спору суд має встановити правомірність чи протиправність спірного наказу від 06.01.2023 № 4, яким звільнено ОСОБА_1 із займаною керівної посади, наявність чи відсутність в діях позивача дисциплінарного проступку та необхідності застосування спірного дисциплінарного стягнення, на відповідність спірного наказу положенням ч. 2 ст. 2 КАС України, правомірність заявленої позивачем до стягнення моральної шкоди за наслідками застосованого дисциплінарного стягнення, із дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначених частиною третьою вказаної статті процесуального кодексу.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, та прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон №580-VIII) національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

За ст. 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Статтею 17 Закону №580-VIII визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (ст. 60 Закону №580-VIII).

За ч.ч. 1-3 ст. 62 Закону №580-VIII поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Поліцейський під час виконання покладених на нього обов`язків підпорядковується тільки своєму безпосередньому та прямому керівнику.

Ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення.

За ч. 10 ст. 10 Закону №580-VIII поліцейський, серед визначеного, 3) користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу; 5) у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства; 6) захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом; 8) може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Згідно ст. 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно ст. 91 Закону №580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Згідно пунктів 1-4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 (далі Правила №1179) такі є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Ці Правила ґрунтуються на Конституції України, Законах України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», інших законах України, актах Президента України та постановах Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

Під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.

Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності (п. 5 Правил №1179).

Згідно розділу ІІ Правил №1179, серед визначеного, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено, зокрема, перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці (п. 2 розділу ІІ Правил №1179).

За ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (ч. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ч. 6 ст. 1 Дисциплінарного статуту під час виконання службових обов`язків поліцейський має право, серед вказаного: 1) на повагу до своєї особистості, коректне ставлення з боку керівників, колег та інших осіб; 2) вимагати письмового оформлення обсягу посадових (функціональних) обов`язків за відповідною посадою та створення умов, необхідних для їх виконання; 3) приймати у межах, визначених посадовими (функціональними) обов`язками, рішення або брати участь у їх підготовці; 4) на доступ до службової інформації, необхідної для виконання обов`язків за посадою; 5) на просування по службі, збільшення грошового забезпечення з урахуванням результатів службової діяльності та рівня кваліфікації; 6) на захист персональних даних, переданих у розпорядження Національної поліції України та її територіальних органів; 7) ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення; 8) робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 9) на неупереджений розгляд скарг, поданих на його рішення, дії чи бездіяльність, а також на неупереджений розгляд поданих ним скарг, у тому числі на рішення, дії чи бездіяльність його керівників; 10) на правничу допомогу та захист своїх прав під час розгляду скарг або під час проведення службових розслідувань.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).

За ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з посади (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин 1-4 ст. 13 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (ч. 6 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Частинами 1 та 2 статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування (ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, зокрема, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частин 1-7 статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок №893), такий визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 встановлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Приписами пунктів 2, 3 розділу ІV Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

На підставі пункту 1 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VI Порядку №893).

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення (пункт 1 розділу VIІ Порядку №893).

Згідно з пунктом 4 розділу VI Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Положеннями пункту 5 розділу VI Порядку №893 встановлено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Зі змісту наведених норм права слідує, що підставами для притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретного поліцейського є вчинений ним дисциплінарний проступок, який полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, обставини, що свідчать про не дотримання законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені та такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях конкретної особи (поліцейського) дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Всі наведені обставини та мотиви, які стосуються вчинення дисциплінарного проступку саме позивачем повинні були бути перевірені дисциплінарною комісією шляхом зібрання відповідних доказів, які в обов`язковому порядку слід було відобразити у вступній, описовій та резолютивній частинах відповідного висновку службового розслідування.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу (ч.ч. 1 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Дисциплінарного статуту строк дії дисциплінарних стягнень з моменту оголошення їх порушникові становить, зокрема, звільнення з посади - протягом одного року.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку (ч.1 ст. 24 Дисциплінарного статуту).

У разі поновлення порушених прав поліцейського у судовому порядку вищий керівник зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та притягти до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень (ч. 5 ст. 24 Дисциплінарного статуту).

Пунктом 3 частиною 1 статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється, зокрема, на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції (ч. 2 ст. 65 Закону №580-VIII).

Поліцейський, переміщений з вищої посади на посаду, нижчу ніж та, яку він займав, у подальшому просувається по службі з дотриманням вимог, визначених цим Законом, а звільнений з посади в дисциплінарному порядку, - після зняття дисциплінарного стягнення (ч. 4 ст. 65 Закону №580-VIII).

Суд зазначає, що за вказаною справою позивачем та її представником не оскаржується порядок призначення службового розслідування, строки проведення службового розслідування та склад комісії, яка проводила службове розслідування відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, суд вважає відсутніми підстави для перевірки дотримання відповідачем вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893 щодо призначення та строків проведення службового розслідування, а також складу комісії з проведення службового розслідування.

Як встановив суд, за предметом спору, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади були встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у її вихідний день 04.12.2022 після 21 години вечора у вигляді вчинення нею, на переконання відповідача, спроби самогубства.

На підставі відповідного рапорту начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Ткача А. адресованого начальнику ГУ Національної поліції в Київській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_21 , щодо суїцидальної спроби капітаном поліції ОСОБА_1 04.12.2022, було призначено службове розслідування, висновок якого складений та затверджений складом дисциплінарної комісії 06.01.2023.

Висновок службового розслідування обґрунтований рапортами, зібраними поясненнями вказаних вище посадових осіб органу поліції, відібраними поясненнями від батька позивача та безпосередньо від свідків обставин подій, зокрема, подруги та колеги ОСОБА_4 , яка саме 04.12.2022 після 21 години вечора отримала смс-повідомлення від ОСОБА_1 та прибула на місце, де перебувала позивач з ознаками погіршеного самопочуття та була викликана швидка медична допомога, як наслідок ОСОБА_1 доставлена до лікарні КНП «ЛНК Боярської міської ради», призначено стаціонарне та амбулаторне лікування.

Суд вважає необхідним врахувати ту обставину, що події, які стались із позивачем ОСОБА_1 04.12.2022 після 21 години вечора, відбувались саме у її вихідний день, проти чого не заперечує сам відповідач та про що вказано у висновку про службове розслідування.

Також, суд відмічає, що матеріали службового розслідування та матеріали справи не містять доказів, що обставини подій, що відбувались 04.12.2022 після 21 години вечора із ОСОБА_1 пов`язані із виконанням нею службових обов`язків у вихідний день, чи несення нею в цей день служби, перевищення нею службових повноважень, не виконання розпоряджень/наказів керівництва.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що згідно виписки карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, наданої до справи позивачем та дослідженої судом вище, наявний діагноз, серед супутніх, інші гострі гастрити, гострий гастрит основний. Позивач у своїх поясненнях, наданих під час службового розслідування 26.12.2022 вказала про те, що вона має хронічне захворювання гастрит, та при загостренні симптомів, зокрема, 04.12.2022, приймала лікарський засіб «Но-шпа» та у зв`язку із тим, що за наслідками вживання певної кількості таблеток у неї не проходили болісні відчуття, вона починала втрачати свідомість, відіслала смс-повідомлення на номер ОСОБА_4 та з телефонної розмови із останньою, повідомила про свій стан та місце свого перебування.

Суд відмічає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів щодо отриманого ОСОБА_4 загаданого в матеріалах службового розслідування смс-повідомлення (скриншоту) «Аня вибач мене за все, передай батькам, що я їх люблю», наявність такого спростовується позивачем та її представником та підтверджується зафіксованими іншими поясненнями, наданими повторно ОСОБА_4 , які в собі взагалі не містять відомостей щодо даного смс-повідомлення ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що при проведенні службового розслідування стосовно саме позивача дисциплінарна комісія зобов`язана була перелічити відповідні посадові обов`язки позивача, вказати обставини їх порушення, але жодних заходів для з`ясування вказаних обставин для цього вжито не було (таких доказів відповідачами не надано та не здобуто їх і судом).

Суд вважає необґрунтованими висновки службового розслідування, оскільки під час проведення такого розслідування не було взято до уваги стан здоров`я ОСОБА_1 , смс-повідомлення колезі ОСОБА_4 не є доказом спроби вчинення суїциального вчинку враховуючи необхідність в таких випадках чітко встановлювати причинний зв`язок між підставами, що побуджують на такий вчинок та наслідки, що наступають в результаті вчинення такого суїциду.

Матеріали службового розслідування, на переконання суду, не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 вчинення спроби суїциду, довідка про результати перевірки обставин вчинення спроби суїциду, досліджена вище судом, вказує про висновки з «припущення» про те, що чинниками, які могли опосередковано сприяти вчиненню спроби самогубства могли стати особисті проблеми, чи негаразди про які ОСОБА_1 не воліла ділитись з рідними та колегами, що не може бути доказом вчинення спроби суїциду ОСОБА_1 , оскільки таке «припущення» не є належним та достатнім доказом встановлення обставин та зокрема факту вчиненої ОСОБА_1 спроби суїциду 04.12.2022, дисциплінарною комісією протиправно не взято до уваги обставини перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 , встановлений лікарем діагноз.

У понятті суїцид (самогубство) вбачається акт позбавлення себе життя, при якому людина робить свідомі та навмисні дії, спрямовані на самознищення з вибором відповідних, свідомо летальних способів їх здійснення.

Суїцид афективний/імпульсивний являє собою суїцидальні дії, обумовлені швидким розвитком сильного афекту розгубленості, туги та/чи злості з певним тимчасовим когнітивним звуженням свідомості внаслідок виникнення раптової гострої психотравмуючої події, рідше під впливом акумуляції хронічних психотравм, до яких додається нова раптова психотравмуюча подія. Виникаючий кризовий стан викликає тимчасову втрату здатності свідомо управляти своїми емоціями та мисленням і контролювати поведінку. Засобами зведення рахунків із життям часто виступають предмети, що несподівано виявилися в полі зору суїцидента.

Суїцидальна спроба це цілеспрямовані суїцидальні дії, направлені на позбавлення себе життя, які не закінчуються власною смертю не за волею суїцидента та можуть мати будь-які за важкістю ушкоджуючі наслідки (травмування, соматичні захворювання), що можуть мати відстрочений смертельний результат та суїцидальна підготовча поведінка це підготовка до спроби самогубства, що може включати, як відповідні вербальні висловлювання чи думки, так і поведінку, наприклад: збирання таблеток, написання записок про самогубство, роздавання особистих речей.

Суїцидальна поведінка будь-яка поведінка у вигляді безпосередньої реалізації суїцидальних дій або прийняття суїцидального рішення, а саме самогубство, спроби самогубства, підготовча суїцидальна поведінка, висловлювання про наявні суїцидальні наміри.

Відтак, суїцидальна поведінка будь-яка поведінка у вигляді безпосередньої реалізації суїцидальних дій або прийняття суїцидального рішення, а саме самогубство, спроби самогубства, підготовча суїцидальна поведінка, висловлювання про наявні суїцидальні наміри, розрізняють внутрішні і зовнішні форми суїцидальної активності, також підлягають встановленню зовнішні та внутрішні фактори, що формують суїцидальні наміри, та суд зазначає, що таких відомостей матеріали службового розслідування не мають, відповідачем до справи доказів вчинення позивачем суїцидальної спроби не надано.

Висновки про результати психологічного обстеження ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» встановлено «Виявлення суїциального ризику» - «рівень прояву низький», відсутність до будь-якого виду залежності, суд вважає таким, що не доводить факту спроби ОСОБА_1 вчинення суїциду.

Суд вважає необхідним зазначити, що свідчення чергових лікарів швидкої медичної допомоги щодо можливого вживання ОСОБА_1 певної кількості таблеток лікарського засобу «Но-шпа», зокрема, лікаря ОСОБА_12 , не може братися до уваги судом як належний доказ вчинення спроби суїциду ОСОБА_1 , такий висновок має бути складений компетентним на те органом та уповноваженою особою.

В даній справі рапорт Ткача А. на підставі якого було призначено службове розслідування не є прямим доказом спроби суїциду ОСОБА_1 , носить в собі інформативний характер, складений зі слів ОСОБА_4 та підлягав належній перевірці на підтвердження чи спростування такої інформації під проведення уповноваженою комісією службового розслідування, чого на переконання суду у повній мірі зроблено не було.

Суд погоджується із відповідачем, що службова особа, зокрема поліцейський, який склав присягу на вірність народові, має відповідати займані посаді, навіть у свій вихідний день, своєю поведінкою відповідно не підривати авторитет поліцейського, дискредитувати звання офіцера та чинне законодавство, та зокрема, Конституція України не має в собі заборони щодо піклування та забезпечення службовцем захисту і піклування про своє здоров`я. 04.12.2022 позивач мала погане самопочуття, що призвело до ще гірших наслідків, як зазначено у висновку, коми 2 ступеня, що можливо лише у разі вживання більше 50 таблеток лікарського препарату та суд вкотре зауважує, що між настанням комою 2 ступеня та спробою вчинення ОСОБА_1 суїциду має бути встановлений відповідний причинний зв`язок та наслідки, із належним доведення вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, суд робить висновок, що ході проведення службового розслідування та при виданні наказу відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, а саме, не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступку, що, в свою чергу, спричинило застосування дисциплінарного стягнення, не надано дисциплінарною комісією належної оцінки наявності спроби суїциду, наявності суїциаьної поведінки, враховуючи обставини та підтверджений факт наявності хронічного захворювання у позивача.

Варто також зазначити, що в спірному наказі не вказано в порушення вимог яких саме нормативно-правових актів капітан поліції ОСОБА_1 діяла неправомірно, що призвело саме до факту наявності в діях позивача низького рівня правосвідомості, низьких морально-ділових якостей, грубого ігнорування наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень з боку службової дисципліни, вчинення необдуманого рішення, відсутності контролю за своєю поведінкою, в свій вихідний день в стані поганого самопочуття.

Враховуючи вищезазначені норми діючого законодавства, висновок службового розслідування не є для керівника прямою вказівкою для застосування обраного комісією виду стягнення, керівник має врахувати характер проступку, наявність чи відсутність такого, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби та після таких дій, зібрання та дослідження інформації та доказів встановити наявність чи відсутність дисциплінарного проступку та необхідність застосування дисциплінарного стягнення.

Отже, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не навів обґрунтованих доводів та не встановив доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тільки навів посилання на допущені порушення вимог статей 3, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статі 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватися на припущеннях або недоведених фактах, а при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами та фактами, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 20.05.2021 у справі №420/2916/20, щодо обґрунтованості застосованого дисциплінарного стягнення, яка є обов`язковою для застосування за приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд дійшов висновку про не підтвердження висновків службового розслідування стосовно встановлення порушень службової дисципліни позивачем та відповідно, спірний наказ від 06.01.2023 № 4 щодо застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування спірного наказу від 06.01.2023 № 4 про звільнення з посади ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення 100 000 грн. завданої моральної шкоди діями та рішенням відповідача суд зазначає слідуюче.

Згідно із частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Цією ж статтею встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням, бездіяльністю або рішеннями заподіювача - суб`єкта владних повноважень, та вини останнього в її заподіянні.

Крім того, при заявленні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачем має бути зазначено, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 804/2252/14, 28.11.2018 у справі № 281/550/15-а, 21.11.2018 у справі № 826/19928/16, від 30.01.2018 у справі № 813/5138/13-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що застосування норм права щодо відшкодування моральної шкоди пов`язане з використанням значної кількості оціночних понять, які окреслені законом. При цьому заподіяння моральної шкоди фізичній особі є фактом конкретного випадку. Тобто, вчинення протиправного діяння (прийняття протиправного рішення) стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість заподіяння їй моральної шкоди.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що така моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Представник позивача у позові та в ході розгляду справи вказав про те, що моральна шкода заподіяна ОСОБА_1 у зв`язку із принизливими діями у вигляді проведення службового розслідування, відображення психічно нездоровою особою, особою яка умисно намагалась звести рахунки з життям (суїцид), такі дії вплинули на відносини позивача з колегами та керівниками, за наслідками розслідування посилаючись на суїцид, ОСОБА_1 було звільнено із займаної нею керівної посади, що зіпсувало її авторитет не лише у Бучанському РУП ГУНП в Київській області, а і в Головному управлінні, органах прокуратури та суду, підстава для звільнення є безглуздою і необґрунтованою, працювати позивачу стало майже неможливо, керівництво всіляко принижує честь і гідність, доводячи до сліз та підводять до повного звільнення з Національної поліції. Відповідно, враховуючи характер та обсяг страждань заподіяних позивачу, що спричинило приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації та призвело до моральних переживань, розмір моральної шкоди визначено у сумі 100 000 грн. Позивач та представник вказують про визначення розміру суми шкоди із внутрішнього переконання та наслідків її спричинення відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 у справі № 815/2215/15 зазначив, що доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які могли б підтвердити дійсний факт душевних та моральних страждань позивача, викликаних проведенням службового розслідування та прийняття спірного наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок рішень відповідача.

Суд зауважує, що обставини подій 04.12.2022, які стали підставою для проведення службового розслідування та наслідком прийняття відповідачем спірного наказу не є достатнім доказом доведення спричинення позивачу моральних страждань, та такі були підставою для встановлення чи спростування інформації викладеної у рапорті ОСОБА_17 , встановлення чи відсутності дисциплінарного проступку з боку позивача. Вирішення судом справи на користь позивача, а саме скасування спірного наказу не є достатньою підставою для стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки завдання такої шкоди має бути підтверджене не підставами проведення розслідування, висновком та рішенням керівника, а й іншими доказами, які мають довести наявність моральних та душевних страждань позивача за наслідками вчинених дій відповідачем.

Відтак, позивачем та представником не доведено, що зазначеними вище діями та бездіяльністю відповідача їй заподіяно моральну шкоду, а саме не надано жодних належних доказів того, у чому полягає моральна шкода, якими обставинами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням їй шкоди, з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо.

Беручи до уваги те, що позивачем та її представником не доведено і не надано суду відповідних доказів завдання їй моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині вимог.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі не надав суду належних та достатніх доказів в силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в обґрунтування правомірності своїх дій та прийнятого спірного рішення згідно ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

За ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем за подання вказаного позовну до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується наявною у справі квитанцією від 10.04.2023.

Враховуючи наслідки вирішення справи судом, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 536,80 грн. Інших витрат по справі не заявлено.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №4 від 06.01.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Бучанського РУП ГУНП в Київській області» в частині пункту 1 наказу «За порушення службової дисципліни, вимог статей 3, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статі 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарної поліції України» від 15.03.2018 року за №2337-VІІІ, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у низькому рівні правомірності, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів і доручень МВС України, Національної поліції України щодо запобігання та недопущення порушень з боку службової дисципліни, що призвело до необдуманого рішення, у відсутності контролю за своєю поведінкою, перебуваючи поза робочим місцем у вихідний день, начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити посади».

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 17 липня 2023 р.