Справа № 160/16259/23
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 липня 2023 р. Справа № 160/16259/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей про визнання протиправними дій, скасування наказу, -

УСТАНОВИВ:

10.07.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей, в якому позивач просить:

- визнати протиправними та незаконними дії суб`єкта владних повноважень - Управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради щодо:

- взяття на облік дитини ОСОБА_2 , як дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах;

- внесення відомостей про дитину ОСОБА_2 ;

- внесення інформації про дитину ОСОБА_2 до реєстру житла дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах;

- зобов`язати Управління-службу у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради:

- скасувати наказ № 192 від 25.10.2022 р. «Про взяття на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

- виключити з обліку дитину ОСОБА_2 , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах;

- виключити відомості про дитину ОСОБА_2 із ЄІАС «Діти»;

- виключити інформацію про дитину ОСОБА_2 із реєстру житла дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах;

- використати в якості доказів до позовної заяви покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були надані ними в судовому засіданні в Дніпровському апеляційному суді. Зафіксовані та використані для прийняття рішення по справі про адміністративні правопорушення №20/9030/22 провадження 33/803/960/23 (головуючий суддя Руденко В.В.), зазначені в Постанові Дніпровського апеляційного суду від 03.05.2023 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

Предметом даного спору є оскарження наказу Управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № 192 від 25.10.2022 р. «Про взяття на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »

Позивач обґрунтовує протиправність наказу фактичною відсутністю підстав для його винесення. Вказує, що в основу спірного наказу покладений акт обстеження умов проживання, із наданою відповідачем оцінкою якого він не згоден.

Цей документ було складено за наслідками перевірки, проведеної за анонімним зверненням. Зазначає, що на підставі вищезазначених документів та оцінки умов будь-які факти та обставини перебування дитини у складних життєвих обставинах, які передбачені п.п. 2, 5 Порядку, відсутні і відповідно відсутні будь-які підстави для видання наказу про взяття дитини на облік відповідно до п. 15 Порядку.

З огляду на викладене обґрунтування та визначений позивачем предмет спору суд зазначає про таке.

Пункт перший частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України визначив, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Тобто, враховуючи предмет спору, спірні правовідносини виникли у зв`язку із незгодою позивача з цим наказом відповідача про взяття малолітньої ОСОБА_2 на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що, на думку позивача, порушує його батьківські права та права його дитини.

Відповідно до частини першої статті 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Отже, дані правовідносини виникли у сфері сімейних відносин і стосуються правомірності рішення у сфері захисту сімейних прав, що свідчить про наявність у цій справі приватного інтересу, пов`язаного із потребами окремої особи і стосуються захисту прав батьків та дитини.

Таким чином, спірні правовідносини мають приватноправовий характер та стосуються особистих немайнових прав батька неповнолітньої дитини щодо його особистих прав та прав його дитини. При цьому, Управління-служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради у спірних правовідносинах діє як орган опіки і піклування та не реалізує публічно-владні управлінські функції.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з вимогами п. 8 частини другої статті 18 Сімейного кодексу України одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Подібна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 500/6325/17 від 13 червня 2018 року та № 496/4271/16-а від 4 липня 2018 року.

Так, у вказаних постановах Велика Палата Верховного Суду наголосила: "З установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу захисту сімейних прав та інтересів позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства."

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з винесенням службою у справах дітей наказу про взяття на облік дитини, як такої, що перебуває в складних життєвих умовах, а також на те, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із сімейних відносин, здійснюється у визначеному Цивільним процесуальним кодексом України порядку, суддя дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підпункт 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 р. № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини): отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Пунктом 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та №29465/04) визначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, з огляду на зазначене, враховуючи, що предметом спору у даній справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у відносинах, що склались щодо взяття на облік дитини як такої, що перебуває в складних життєвих умовах, що за своєю суттю є сімейними, тобто приватно-правовими, суд дійшов висновку, що дана справа не пов`язана із захистом прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин, а відтак даний спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Тому, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів. Суд зазначає, що в залежності від суб`єктного складу сторін, формулювання позовних вимог та інших обставин цей спір може бути віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами підсудності, визначеними ЦПК України.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі, адже дана справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 170, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/16259/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей про визнання протиправними дій, скасування наказу.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук