Справа № 480/5585/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2023 року Справа № 480/5585/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Жучкова Т.В.,
преедставника відповідача - Великодної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/5585/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці, в якій просить:
Свої вимоги мотивує тим, що на підтвердження митної вартості товарів, ввезених на митну територію України, за декларацією №UА805180/2019/000027 контролюючому органу надано всі необхідні достовірні та достатні відомості стосовно складових митної вартості даного автомобіля, які підтверджені документально.
Так, оскільки при здійсненні митних формальностей за митною декларацією №UА805180/2019/000027 у контролюючого органу були відсутні сумніви у правильності визначення загальної фактурної вартості товару, додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості у митного брокера не витребовувалися, рішення про коригування митної вартості не приймалися. Митна декларація, подана представником позивача, прийнята, а транспортний засіб пропущено на територію України для подальшої реєстрації.
Також позивач зазначає, що платіжні документи, на які посилається відповідач, як на такі, що містять реальні відомості щодо вартості автомобіля та транспортних витрат, видані на ім`я ОСОБА_2 .
При цьому, відповідно до гр. 9 МД, особою, відповідальною за фінансове регулювання, є саме позивач - ОСОБА_1 , яка уклала зовнішньоекономічний контракт (інвойс) на купівлю автомобіля №040518597 від 22.08.2018р., що відповідає вимогам розділу II Наказу Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012р. «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».
З акту перевірки вбачається, що відповідачем порушено порядок оформлення рішення про коригування митної вартості товарів після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.
Крім того, базою для нарахування податкових зобов`язань позивачу за платежами «мито на транспортні засоби» та «податок на додану вартість» стала відкоригована відповідачем митна вартість товару, що ввозився на територію України за митною декларацією №UА805180/2019/000027 від 02.01.2019.
При цьому, ні в акті перевірки, ні в оскаржуваних податкових повідомленнях- рішеннях Сумська митниця не вказує, із застосуванням якого саме метода коригувалась митна вартість, та не наводить ґрунтовних пояснень щодо дотримання встановленої митним законодавством послідовності застосування методів визначення митної вартості.
При цьому, відповідачем не зазначено, який метод визначення митної вартості товарів використовувався ним при коригуванні митної вартості товарів, так само як і не зазначає причин неможливості обрання інших методів визначення митної вартості у разі якщо митна вартість товарів за МД № UА805180/2019/000027 від 02.01.2019р. відкоригована за резервним методом визначення митної вартості.
Отже, оскільки відповідач наполягає на тому, що ним отримано документальні дані про недостовірність заявленої фактурної вартості товарів, ним мало бути визначено митну вартість товарів за вказаною МД на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари, відповідно до вимог МК України.
Таким чином, ухвалені відповідачем податкові повідомлення-рішення покладають на позивача обов`язок сплати податкових зобов`язань, які розраховані відповідачем із порушенням порядку встановленого законом, що ставить під сумнів повноту, об`єктивність та неупередженість проведеної перевірки, а також правильність розрахунків податкових зобов`язань та штрафних санкцій.
Листи Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021р. №31- 146вих-21 (вх.2225/8.7 від 12.02.2021р.) та лист Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021р. №2714/117/24/6-2021, на думку позивача, в розумінні ч. 2 ст. 351 МК України, не є інформацією, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів, а тому перевірка проведена за відсутності належних на те підстав.
З огляду на викладене вище позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.
Ухвалою від 29.08.2022р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання, яке неодноразово відкладалося за клопотаннями представника позивача.
21.09.2022р. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.45-53), в якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що відповідно до п.1 ч.2 ст.351 МК України підставою для проведення документальної невиїзної перевірки може бути виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення закону України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних митних декларацій.
Зокрема, у цій ситуації перевірка проводилася з урахуванням інформації, наданої листом Листи Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021р. №31- 146вих-21 (вх.2225/8.7 від 12.02.2021р.) та листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021р. №2714/117/24/6-2021, про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті ( вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами (в тому числі і позивачем) на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування ( з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу) та копії інвойсів (із засвідченням особою, на яку виписаний інвойс) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти.
Відтак, Сумська митниця мала всі правові підстави для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацію від 02.01.2019р. №UА805180/2019/000027.
При цьому первинні документи (інвойс від 17.08.2018 № С180 та інвойс від 16.11.2018р. №379011), за якими фактично сплачувалися кошти, через систему SWIFT за вищезазначеними платіжними дорученнями до митного оформлення не подавалися та у графі 44 МД не зазначені.
Таким чином, отримані Сумською митницею від правоохоронних органів відомості та документи свідчать про те, що в МД від 02.01.2019р. за №UА805180/2019/000027 заявлено неповні відомості щодо митної вартості легкового автомобіля Марка VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 .
Отже, під час митного оформлення товару за МД №UА805180/2019/000027 від 02.01.2019р. будь-яких платіжних доручень, які підтверджують митну вартість товару, надано не було.
Також представник відповідача зазначає, що у разі, якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
Крім того, представник митниці вказує, що відповідно до ст. 354 Митного Кодексу України рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляється, а зазначаються в акті про результати перевірки.
Таким чином, під час документальної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.01.2019р. №UА805180/2019/000027 встановлені порушення чинного законодавства, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита.
Отже, митниця при проведенні документальної невиїзної перевірки визначенні суми податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та винесенні податкових повідомлень - рішень діяла на підставі, в межах та у спосіб, передбачений законодавством.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлений належним чином (а.с.127), надіслав заяву (а.с.129), в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та розгляд справи просив проводити у його відсутність.
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити з наведених у відзиві підстав.
Вислухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
В подальшому, Сумською митницею проведено невиїзну документальну перевірку, за результатами якої складено акт від 29.11.2021 № 52/21/7.24-19/ НОМЕР_2 «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.01.2019 №UА8051800/2019/000027» (далі - акт).
Відповідно до вказаного акту документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем: 1) ч.1, ч.2 ст. 51, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч.1 ст. 368 Митного кодексу України (далі - МК України), та п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України (далі ПК України), що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією, зазначеною вище, на загальну суму 1893,88 грн.; 2) п. 190.1 ст. 190 п. 36.1 ст. 36 ГІК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за митною декларацією, зазначеною вище, на загальну суму 4166,53 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів визначено статтею 368 МКУ.
Частиною 2 цієї статті встановлено, шо при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Відповідно до пункту 1 та пункту 4 частини 1 статті 50 МКУ відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 статті 51 МКУ визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 21 статті 58 МКУ зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Частиною 1 статті 257 МКУ визначено, що декларування здійснюється шляхом заявляння за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Відповідно до частини другої статті 345 Митного кодексу України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Частиною третьою статті 245 Митного кодексу України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка, серед іншого, проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Так, у самому наказі від 16.11.2021 року №201 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» зазначено, що перевірка буде відбуватися на підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 1 частини 3 статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ та інформації, наданої листом Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21, листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №27/117/24/6-2021, яка була взята до уваги митним органом, та в подальшому проведений аналіз відповідних електронних копій митних декларацій та виявлені ознаки, що свідчать про порушення ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 352 встановлено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Відповідно до частини 1 статті 558 МКУ митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, в тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.
Частиною 4 статті 334 МКУ встановлено, що правоохоронні органи, фінансові установи та інші контролюючі органи України відповідно до законодавства на письмові запити митних органів або з власної ініціативи інформують митні органи про наявні відомості, необхідні для здійснення митного контролю.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МКУ проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів - є однією з форм митного контролю.
Статтею 345 МКУ визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Відтак, суд погоджується із твердженнями представника відповідача про те, що Сумська митниця мала всі правові підстави для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацію від 02.01.2019р. №UA805180/2019/000027.
Щодо суті виявлених документальною невиїзною перевіркою порушень суд зазначає наступне.
При заповнені митної декларації умови поставки згідно з ІНКОТЕРМС не застосовувались (наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа).
Одержувачем товару (графа 8 МД) є громадянин України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), що діє на підставі довіреності від 06.11.2018 (бланк № ННР 337574) від імені ОСОБА_1 ; особою відповідальною за фінансове врегулювання (графа 9 МД) є громадянка України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Декларування товару від імені декларанта ( ОСОБА_1 ) здійснювала уповноважена декларантом особа, ОСОБА_3 (Приватна фірма «Сумизовніштранс», РНОКПП НОМЕР_4 ), яка відповідно до частини 5 статті 266 МКУ має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
За вказаною митною декларацією були сплачені до Держбюджету України відповідні митні платежі (ввізне мито, акцизний податок, податок на додану вартість).
За митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №UА805180/2019/000027 здійснено митне оформлення товару «Легковий автомобіль, що був у користуванні марки VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2012. Модельний рік виготовлення 2013. Тип двигуна бензиновий. Колір чорний. Робочий об`єм циліндрів двигуна 2500 см3…» та випущено у вільний обіг.
При цьому, складовими визначеної декларантом митної вартості автомобіля є: сума продажу транспортного засобу: 2350,00 дол. США, транспортування (послуги морських перевезень) до кордону України (порт Одеса): 800,00 дол. США. Відповідно до інвойсу (PALM BEACH AUTO TRADING INC) від 22.08.2018 № 040518597, який зазначено у графі 44 МД;
При цьому, платником податків до Сумської митниці не надавались додаткові документи і пояснення до висновків акту документальної невиїзної перевірки від 29.11.2021 №52/21/7.24-19/ НОМЕР_2 , які могли б спростувати порушення вимог чинного законодавства.
Оскільки зі змісту листів Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146 вих-21 та Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021 вбачається, що ними надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті ( вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами (в тому числі і позивачем) на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування ( з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу) та копії інвойсів (із засвідченням особою, на яку виписаний інвойс) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти.
Зазначені платежі були здійснені за товар (транспортний засіб), логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу - Марка VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 .
При цьому, первинні документи (інвойс від 17.08.2018 № С180 та інвойс від 16.11.2018р. №379011), за якими фактично сплачувалися кошти через систему SWIFT, за вищезазначеними платіжними дорученнями до митного оформлення не подавалися та у графі 44 МД не зазначені.
Під час митного оформлення товару за МД №ЦА805180/2019/ від 02.01.2019р. будь- яких платіжних доручень, які підтверджують митну вартість товару, надано до митного органу не було.
За результатами аналізу та співставлення відомостей платіжних доручень, отриманих від правоохоронних органів, з відомостями МД від 02.01.2019р. за №UА805180/2019/000027 встановлено, що дані стосовно найменування товару, ідентифікаційний номер (VIN-код), Рік, випуску транспортного засобу, номер контейнера, номер вантажного відправлення співпадають.
Отже, суми коштів, зазначені в платіжних дорученнях, стосуються купівлі задекларованого за МД від 02.01.2019 за №UА805180/2019/000027 транспортного засобу та його перевезення в країну призначення і повинні бути включені до митної вартості.
Таким чином, отримані Сумською митницею від правоохоронних органів відомості та документи свідчать про те, що в МД від 02.01.2019 за №UА805180/2019/000027 заявлено неповні відомості щодо митної вартості легкового автомобіля VOLKSWAGEN; модель JЕТТА. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 .
Тому суд не погоджується із твердженнями представника позивача про те, що декларантом для митного оформлення для підтвердження митної вартості товару контролюючому органу надано всі необхідні документи та достатні відомості стосовно складових митної вартості автомобіля, які підтверджено документально, а також про те, що ОСОБА_2 не має жодного відношення до операцій з придбання автомобіля.
Також суд не погоджується із посиланнями представника позивача на те, що ні в акті перевірки, ні в оскаржуваних податкових повідомленнях- рішеннях Сумська митниця не вказує, із застосуванням якого саме метода коригувалась митна вартість, та не наводить ґрунтовних пояснень щодо дотримання встановленої митним законодавством послідовності застосування методів визначення митної вартості.
Зокрема, згідно з пунктом 4 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Аналізуючи положення статей 54, 345, 351 МК України, суд зазначає, що у разі якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не мав правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
Відповідно до МД №UА805180/2019/000027 митна вартість товару ввезеного ОСОБА_1 була визначена самостійно за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів які імортуються (вартість операції), що підтверджується відсутністю відомостей в графі 44 МД №UА805180/2019/ від 02.01.2019 щодо рішення про коригування митної вартості товару.
Отже, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення, що і відбулося у спірному випадку.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч.14 статті 354 Митного Кодексу України в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляється, а зазначаються в акті про результати перевірки.
Отже, у разі здійснення митного контролю після завершення митного оформлення рішення про коригування митної вартості не приймається, а приймаються податкові повідомлення-рішення, а тому посилання представника позивача на ст.368 МК України є безпідставним, оскільки предметом розгляду цієї справи є дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.01.2019 №UА805180/2019/000027, а не визначення вартості товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.
Відповідно до частини 8 статті 264 МКУ з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
З огляду на викладене, невиявлення під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.
Відповідно до статті 278 МКУ та пункту 187.8. статті 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Частиною 2 статті 293 МКУ встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Згідно з пунктом 190.1. статті 190 ПКУ базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Такі дії (подання неправдивих відомостей про митну вартість товару без врахування витрат за логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу) призвели до порушення законодавства України з питань оподаткування, та як наслідок, до фактичного ненадходження податків (коштів) до Державного бюджету України.
Відповідно до частини 14 статті 354 МКУ під час перевірки правильності визначення митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 02.01.2019 № UА805180/2019/000027 після його випуску, прийнято рішення про коригування митної вартості товару як бази оподаткування ввізним митом та податком на додану вартість в розмірі 106156,80 грн. (еквівалент (2718+1116) = 3834,00 дол. США, яка складається з фактурної вартості товару, фактично сплаченої за платіжним дорученням від 17.08.2018 (SW24I817039639) у розмірі 2718,00 дол. США та суми транспортних витрат, фактично сплаченої за платіжним дорученням від 16.11.2018 (8ДУ24ІВ16019511) в розмірі 1116,00 дол. США, за курсом Національного банку України на дату митного оформлення 1 дол. США = 27,68826400 грн.).
Таким чином, під час цієї перевірки встановлено порушення законодавства України з питань оподаткування платником податку громадянкою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ):
- частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частин 1, 2 статті 368 МКУ, пункту 36.1 статті 36 ПКУ, гцо призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита на суму 1893,88 грн., яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України;
- пункту 190.1. статті 190, пункту 36.1 статті 36 ПКУ, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) на суму 4166,53 грн., яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.
Розрахунок податкових зобов`язань громадянки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) по сплаті митних платежів у зв`язку з заниженням митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.01.2019 № ІІА805180/2019/000027, наведено в Додатку 2 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до підпункту 54.3.6. пункту 54.3. статті 54 ПКУ у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПКУ та пункту 4 частини 1 статті 289 МКУ, якщо сума грошового зобов`язання визначається контролюючим органом, платник податку не несе відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, однак несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.
Пунктом 2 ст. 293 МКУ, встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 279 МКУ базою оподаткування товарів митом, що переміщуються через митний кордон України, на які Законом встановлено адвалорні ставки мита, є митна вартість товарів.
Відповідно ст. 278 МКУ датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами У країни.
Згідно з п. 190.1 ст. 190 ПКУ базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Відповідно п. 187.8. ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Таким чином, під час документальної перевірки дотримання громадянкою України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 02.01.2019 №UА805180/2019/000027, встановлені порушення чинного законодавства, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита.
Відповідно до п.п. 54.3.6, п.54.3, ст. 54 ПКУ, у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених п. 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПКУ та п. 4 ч. 1 ст. 289 МКУ, якщо сума грошового зобов`язання визначається контролюючим органом, платник податку не несе відповідальність за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, однак несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання.
Отже, суд погоджується із доводами представника відповідача, що митниця під час проведення документальної невиїзної перевірки визначенні суми податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та винесенні податкових повідомлень - рішень діяла на підставі, в межах та у спосіб, передбачений законодавством.
Тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Окрім того, згідно зі ст.139 КАС України сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.07.2023 р.

Суддя О.О. Осіпова