Справа № 279/3763/23
Суддя: Шульга О. М.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2-а/279/47/23
Справа № 279/3763/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені адміністративну справу №279/3763/23 за позовом ОСОБА_1 до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови №102500 від 29.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 12 травня 2023 року за місцем свого проживання засобами поштового зв`язку отримав від Коростенського відділу Державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області постанову про відкриття виконавчого провадження № 71566738 від 13.04.2023 року про примусове виконання постанови № 102500 від 29.01.2023 року Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області. Одночасно з нею отримав засобами поштового зв`язку постанову про стягнення виконавчого збору серії ВП № 71566738 від 13.04.2023 року.

Не будучи обізнаним про вчинення ним адміністративного правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності 29.01.2023 року наступного дня звернувся із заявою до Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про надання постанови для ознайомлення, що підтверджується заявою з відміткою про прийняття.

В наданні копії постанови йому було відмовлено і рекомендовано звернутися в Коростенський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області, де така постанова була йому надана тільки 08.06.2023 року, що підтверджується відповідною розпискою про отримання в цю дату.

Отже, оскаржувану постанову він отримав 08.06.2023 року, тому не пропустив строк на її оскарження.

Фактично до 08.06.2023 року він не був обізнаний про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 102500 від 29.01.2023 року, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження, і тому не мав можливості ознайомлення та подальшого реагування відносно даного рішення. Хоча в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення серії БАД № 102500 від 29.01.2023 року в п.9 і зазначено, що дану постанову надіслано рекомендованим листом вих. №1341/ від 30.01.2023 року, в той же час жодних доказів такого направлення постанови на його адресу матеріали виконавчого провадження не містять, на його адресу такий лист не надходив, більше того він не був обізнаний про її складання.

Дійсно, 29.01.2023 року рухаючись по площі Базарній у м. Коростень він мав наміри призупинитися, щоб висадити пасажира, але всі місця по обочині дороги були зайняті іншими транспортними засобами, які були припарковані в тому числі деякі з них і з порушенням правил дорожнього руху та фактично перешкоджали руху. Зупинка тривала до 30 секунд. Забороняючих знаків в місці висадки пасажира не було по узбіччю дороги, отже правил дорожнього руху він не порушував. В цей час автомобіль патрульної служби обігнав його транспортний засіб та зупинився на проїжджій частині вул. Базарна Площа . Прізвище поліцейського дізнався лише з постанови.

Він не погоджується з діями інспектора та вважає, що останній перевищив свої повноваження, достатньо не розібрався по суті справи та безпідставно склав постанову серії БАД № 102500 від 29.01.2023 року.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із наведеної вище постанови вбачається, що інспектор СРПП у м. Коростені Зелінський А.О. не приймаючи до уваги фактичні обставини справи, встановив, що 29.01.2023 року о 10 год 05 хв за адресою м. Коростень вул. Площа Базарна зафіксовано транспортний засіб МІТ81ІВІ8НІ ЬАНСЕК, державний номерний знак НОМЕР_1 та особа, яка керувала ним, пушив вимоги дорожнього знаку 3:34 «Зупинку стоянку заборонено», чим скоїв адміністративне порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 8.4 КУпАП, а тому наклав штраф в розмірі 340 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Аналогічний висновок зробив Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 вказавши, що «...притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами». А в постанові від 19.02.2020 р. у справі № 204/8036/16-а Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив: «...наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності».

З урахуванням відсутності порушень ним правил дорожнього руху - відсутні і підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

У постанові від 08.07.2020 р. по справі № 463/1352/16-а Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказує на наступне: «У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.»

Отже, виходячи з аналізу наведених вище норм права, а також висновків Верховного суду, викладених у постановах по даній категорії справ, які відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» мають враховуватись іншими судами при застосуванні таких норм права, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність факту адміністративного правопорушення та вина особи, на яку накладається адміністративне стягнення, у його вчиненні. Тобто, складовою доказовості є саме фіксація вини правопорушника, а не лише бачення інспектора та письмова фіксація державного реєстраційного номера транспортного засобу і самого факту порушення.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , який є інвалідом II групи.

У вказаний в оскаржуваній постанові день та час він керував транспортним засобом , проте зупинки як такої не було. Мала місце висадка пасажира.

Висадка/посадка пасажирів проводиться після повної зупинки транспортного засобу безпосередньо на встановлених та визначених зупинках Управлінням транспорту та зв`язку, позначених знаками/розміткою згідно паспорту маршруту, окрім тимчасових позаштатних ситуацій, аварій, ремонтних робіт тощо ( п. 8.3 Правил).

Таким чином, відповідач, приймаючи постанову про накладення адміністративне стягнення за порушення ПДР, всупереч вимогам, встановленим у ст. 9, 33, 251, 280 КУпАП, ч. 1 ст. 61 Конституції України, п. 1.9 ПДР, не встановив факт порушення п. 8.4 ПДР, що має наслідком протиправне притягнення до адміністративної відповідальності. В оскаржуваній постанові відсутні докази порушення, відсутні свідки, інспектор діяв упереджено при складанні постанови та прямо зазначив, що до постанови нічого не додається. Відповідачем не підтверджений сам факт вчинення адміністративного правопорушення. Окрім того, будь які належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, в підтвердження існування підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД № 102500 від 29.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122КУпАП. Одночасно просить закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач письмово повідомив про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав.

Сторона відповідача в судове засідання не прибула, у встановлений строк відзив на позов не подала.

Дослідивши матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 29.01.2023 року відносно ОСОБА_1 ухвалено постанову серії БАД №102500 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП.

Особою, яка винесла оскаржувану постанову зазначено інспектора СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Зелінського Антона Олеговича.

Зі змісту постанови слідує, що адміністративне стягнення накладено за те, що ОСОБА_1 , 29.01.2023 року о 10 годині в м.Коростень, по вул.Базарна Площа порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 "зупинку стоянку заборонено" чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Так, диспозицією ст. 122 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Підвідомчість справ за вказаними нормами закону віднесена до органів поліції, відповідно до ст. 222 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулюються Законом України «Про дорожній рух», яким визначено права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог вказаного Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху України затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки це засоби організації дорожнього руху, які представляють собою стандартизовані графічні малюнки, що передають певні повідомлення учасникам дорожнього руху.

Визначення дорожніх знаків закріплено § 33 Правил дорожнього руху.

В постанові наявне посилання на порушення ОСОБА_1 п.8.4 Правил дорожнього руху.

Так, п.8.4 ПДР визначено дорожні знаки, які поділяються на групи.

a) Попереджувальні знаки . Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) Знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) Заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) Наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) Інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) Знаки сервісу . Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) Таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Отже, серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті адміністративного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відсилка на порушений нормативний акт, без зазначення, яка саме стаття, її частина або пункти були порушені, не є належним виконанням вимог щодо змісту протоколу.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію.

Відповідно до п. 4 Розділу І цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 258 КУпАП також визначає перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Частиною 2 вказаної норми Закону передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторона відповідача на спростування доводів позивача доказів не подала.

В матеріалах справи наявна лише постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка є предметом оскарження.

Жодних доказів, як-то відео - та фотофіксація, кінозйомка, пояснення свідків, тощо не подано, незважаючи на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання.

Наведене вказує на те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, зазначеного в постанові, однак належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів щодо його доведеності суду не подав.

Доказів того, що ОСОБА_1 під час винесення постанови визнавав допущення ним зазначеного у постанові порушення Правил дорожнього руху, в справі також не має.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови, тому оскаржувана позивачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

Вимога щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, суд не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Такий висновок зробив Верховний суд в постанові від 16.07.2018 у справі № 214/2517/17.

З врахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати у справі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись ст.ст.73-77, 243-246, 286, 295 КАС України, Правилами дорожнього руху (Затв. постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306) зі змінами, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Зелінського Антона Олеговича серії БАД №102500 від 29.01.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

В частині вимог про закриття провадження у справі відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Коростенський РУП ГУНП в Житомирській області , місцезнаходження: 11500 Житомирська область, м.Коростень, вул.Грушевського, 5, .

Суддя: О.М.Шульга