Справа № 331/2729/23
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/2729/23
Провадження № 2-а/331/24/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря: Байрамової Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови від 23 квітня 2023 року серії ДПО18 №715943 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КпАП України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП Качкалди Н.В. його притягнуто до адміістративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафуу розмірі 510 грн. Згідно з постановою, 23.04.2023 о 13 год. 29 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «КІА К5», НОМЕР_1 у м. Черкаси, вул. Смілянська, 144 проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3 «б» ПДР України.

Із оскаржуваною постановою позивач не згоден, вважає, вказану постанову незаконною, протиправною, оскільки правила дорожнього руху не порушував та виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, який тільки почав мигати, тобто не забороняв рух. При цьому поліцейський не бачив безпосередньо сигналів світлофора, який регулював рух позивача, оскільки він знаходився на іншій вулиці (дороги, яка примикає та утворює перехрестя) і бачив сигнали світлофору, який стояв перед його автомобілем. Тобто, висновок поліцейського щодо виїзду позивача на заборонений жовтний сигнал світлофора грунтується виключно на припущенні, яке він зробив дивлячись на інший світлофор. В якості доказу вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення поліцейським було продемонстровано відеозапис на якому було зафіксовано саме сигнали світлофора, який стояв перед автомобілем поліцейського, і на якому не видно сигналів світлофору, який регулював його рух. Проте, його заперечення щодо цієї обставини, поліцейським не були враховані.

Твердження поліцейського про те, що позивач здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору ґрунтується виключно на припущенні, яке пліцейський зробив дивлячись на інший світлофор.

Крім того, позивач вказує на невідповідність вказаного інспектором поушення вимог Правил дорожнього руху, фактичним обставинам справи, а саме відповідно до п.п. 8.7.3 « ґ » Правил дорожнього руху, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. В постанові про притягнення до відповідальності вказано щодо порушення позивачем п.п. 8.7.3 «б», що регушлює сигнали у вигляді зелених стрілок у додаткоих секціях світлдофорів та ніякого відношення до суті справи не має.

Окрім всьго іншого позивач зазначає, що автоморбілем з номерним знаком, який вказано у постанові, від ніколи не керував.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов?язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З урахуванням вказаних обставин позивач просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2023 року серії серії ДПО18 №715943 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КпАП України та закрити провадження у справі про притгнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 14.06.2023 прийнято до розгляду адміністративний позов, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного та призначено судове засідання на 10.07.2023 о 10 год. 30 хв. без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Від його представника адвоката Фененка Д.П. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не з`явився. Надіслав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, від представника відповідача Департаменту патрульної поліції в Черкаській області 08.06.2023 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . У відзиві зазначено, що з позовними вимогами відповідач не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 4ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 286 КУпАПпостанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказані критерії одночасно є вимогами для суб`єктів владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що 23.04.2023 старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Черкаській області Качкалдою Н.В. винесено постанову серії ДПО18№ 715943 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

За змістом постанови вбачається, що 23.04.2023 о 13 год. 29 хв., у м. Черкаси, вул. Смілянська, 144, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом здійснив рух на регульованому перехресті на заборонене жовте світло світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3.»б» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 8.7.3 «б» Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі -ПДР України) встановлено, що пункт «б» зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора, що у свою чергу ніяких заборон не містить.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями283,284 КУпАП, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22.10.2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

У даному випадку належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, у CD диску, який наданий відповідачем відео яке б підтверджувало вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутнє, а файли які на ньому містяться не відкриваються крім моменту роз`яснення прав та притягнення його до адміністративної відповідальності. У звя`зку з чим суд вважає, що не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху та його тверджень не спростовано.

За вказаних обставин факт порушення позивачем вимог ПДР об`єктивними і беззаперечними доказами не доведений, що свідчить про фактичну відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та незаконність і безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладне, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, оскільки, доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ДПО18 № 715943 від 23.04.2023, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов задоволено, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.9,14, 73-78, 90, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову старшого інспектора ВРОМ ДТП в Черкаській області Качкалди Наталії Володимирівни від 23.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 122 ч.2 КпАП України скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України (18023, м. Черкаси, вул.. Лесі Українки, 21; ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення.

Суддя: М.В. Антоненко