Справа № 380/18992/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/18992/22 пров. № А/857/6795/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі № 380/18992/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Мричко Н.І., час ухвалення в порядку спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту- не зазначено),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач), про визнання протиправним рішення начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) лейтенанта Піщевого Романа від 12.11.2022 про тимчасове обмеження його права як громадянина України на виїзд з України; визнання протиправним та скасування рішення начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) лейтенанта ОСОБА_2 від 12.11.2022 листопада 2022 року про відмову йому в перетинанні державного кордону України; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) вчиняти дії: надавати йому, як громадянину України, дозвіл на перетин державного кордону України на підставі паспорту громадянина України для виїзду за кордон на постійній основі згідно закону.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посадова особа не зазначила конкретні норми права, які були підставою для прийняття оскарженого рішення, а лише частково перерахувала назви нормативно-правових актів. В оскарженому рішенні вказано завідомо неправильну інформацію, оскільки позивач надав на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон, а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Оскільки ані Закон України «Про правовий режим воєнного стану», ані Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ані Закон України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, а також Закон України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, постанова Кабінету Міністрів України №57, на які посилається уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону, як на правову підставу законності оскарженого рішення, не містять вимог для обмеження права виїзду з України та необхідних підстав на право перетинання державного кордону, оскаржене рішення належним чином необґрунтоване.

Вказані нормативно-правові акти не містять норм щодо обмеження на виїзд чоловіків за межі України під час дії воєнного стану, а отже і відмова у перетинанні державного кордону України є безпідставною, а вказане рішення не може вважатися чинним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суд першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що зазначене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що військове командування у питаннях перетину державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон повинно керуватися положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» Зазначений закон не наділяє посадових осію прикордонної служби та Президента України встановлювати обмеження прав людини і громадянина.

Згідно Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан лише всередині країни, що здійснюються військовим командуванням.

Питання перетину державного кордону регулюється іншим законодавством, в тому числі міжнародними договорами, Конституцією та Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України».

Будь-які обмеження, які свавільно встановлюють посадовці державної прикордонної служби є неприпустимими.

Паспорт громадянина України є документом, який дає право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначає, що при проходження проходженні прикордонного контролю він надав Паспорт громадянина України, тобто надав усі необхідні документи для надання дозволу на виїзд з країни.

Змінений у 2022 році з порушенням закону п. 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України несе лише рекомендаційний характер та не може бути підставою для додаткової заборони виїзду.

При прийнятті рішення, суд зробив хибні висновки про те, що громадяни України, які вважаються військовозобов`язаними вправі перетинати державний кордон України у певних випадках, зокрема у разі, якщо вони не підлягають призову під час мобілізації, за вийнятком осіб, визначених в абз. 2-8 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також суд помилково зазначив, що в будь-якому випадку для виїзду в умовах воєнного стану за межі території України громадянин України чоловічої статті (віком від 18 до 60 років) повинен подати додатково відповідний документ, який підтверджує його правовий статус щодо військового обов`язку, та в залежності від цього статусу подати документ, який надає йому право виїзду за кордон, оскільки діюче законодавство не встановлює таких обмежень.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем 7 прикордонним Карпатським загоном Західного регіонального управління ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ) скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що 12.11.2022 ОСОБА_1 для виїзду за межі території України прибув до державного кодону в міжнародному автомобільному пункті пропуску Краківець.

Для перетину державного кордону України позивач подав паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданий 17.01.2017.

12.11.2022 відповідач прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, яким позивача тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у зв`язку з ненаданням на паспортний контроль документів, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не подав для перетину державного кордону України документів, які б надавали можливість встановити його статус щодо військового обов`язку та підставу для виїзду за кордон, що унеможливило прийняття відповідачем позитивного для позивача рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до абз.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України № 1710-VI від 05.11.2009 «Про прикордонний контроль».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Згідно з п. 1 ч.3 ст. 2 вказаного закону прикордонний контроль здійснюється щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Частиною 1 ст. 7 зазначеного закону встановлено, що паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Частиною 1 ст.14 вказаного Закону передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері регулює та визначає Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до ч.1-2 ст.1 якого громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених таким Законом, та в`їхати в Україну.

На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Згідно з ст. 2 вказаного закону документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій зазначеної статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 вказаного Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону України та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 №724), на виконання ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Правила перетинання державного кордону громадянами України, Правила № 57), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Згідно з п. 2 Правил №57 у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи, перелік яких кореспондує ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

У разі коли громадянин, який постійно проживає в Україні, втратив зазначені документи (далі - паспортні документи) за межами України або якщо строк дії таких документів закінчився під час перебування громадянина за межами України, або встановлено, що вони є недійсними з інших причин, документом, що дає право на в`їзд в Україну, є посвідчення особи на повернення в Україну, яке видається дипломатичним представництвом або консульською установою України за кордоном.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб; військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до п.3 цього Указу в зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 26.03.2022. строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 15.03.2022.

Згідно Указу Президента України №259/2022 від 18.04.202. продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 21.04.2022р.

Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 22.05.2022.

Відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 23.08.2022р. строком на 90 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 15.08.2022р.

Згідно з Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 16.11.2022.

Відповідно до ст.1 Закону України №389-VIII від 12.05.2015 «Про правовий режим воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з п.6 ч.1 ст.8 цього Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Таким чином, станом на момент виникнення спірних правовідносин в Україні існував правовий режим воєнного стану

Відповідно до п.8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України № 3543-ХІІ від 21.10.1993 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.

Указом Президента України від 12.08.2022 №574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2501-IX, продовжено з 23.08.2022 строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин в Україні тривала загальна мобілізація, яка, в частині призову, полягала у призові військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: 1) допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; 2) призовники - особи, приписані до призовних дільниць (згідно зі статтею 15 Закон України №2232-XII особи чоловічої статі віком від 18 до 27 років); 3) військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; 4) військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; 5) резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 для перетину державного кордону України подав паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданий 17.01.2017

Враховуючи вік позивача, згідно паспортних даних громадянина України для виїзду за кордон, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 є військовозобов`язаним відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затв. постановою КМ України № 57 від 17.01.1995 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин), передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Пунктом 2-6 вказаних Правил передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, нормою пункту 2-6 зазначених Правил право на перетин державного кордону поширено, окрім осіб, перелік яких прямо передбачено пунктами 2-1 та 2-2 цих Правил, і на інших осіб, які є військовозобов`язаними, однак не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Із цього правила встановлено винятки - особи, визначені в абз.2-8 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі Порядок № 921).

Згідно з п. 2 Порядку №921 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.

Відповідно до п. 16 Порядку №921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Пунктом 56 Порядку № 921 передбачено, що про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.

Вказане кореспондує Положенню про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30.12.2016 № 582/2016.

При цьому, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу в розумінні зазначеного вище Положення є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. При цьому, у військовому квитку, серед іншого, проставляється відмітка про зняття військовослужбовця з військового обліку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.03.2023 у справі № 600/2520/22-а.

Відтак, документами, які посвідчують факт зняття особи з військового обліку, є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідною відміткою.

Згідно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що єдиним документом який дає право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну є паспорт громадянина України.

Проте, під час судового розгляду встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин на території Україні діяв воєнний стан та було оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільний виїзд з України обмежувалось законодавством.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що громадяни України, які щодо військового обов`язку вважаються військовозобов`язаними вправі перетинати державний кордон України у певних випадках, зокрема у тому разі, якщо вони не підлягають призову під час мобілізації за винятком осіб, визначених в абз.2-8 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначені приписи щодо обмеження у праві виїзду за кордон військовозобов`язаних громадян України спрямовані на забезпечення виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, в частині призову військовозобов`язаних згідно з мобілізаційними планами.

В будь-якому випадку для виїзду в умовах воєнного стану за межі території України громадянин України чоловічої статі (віком від 18 до 60 років) повинен подати додатково відповідний документ, який підтверджує його правовий статус щодо військового обов`язку, та в залежності від цього статусу подати документ, який надає йому право виїзду за кордон.

12.11.2022 ОСОБА_1 для виїзду за межі території України прибув до державного кодону в міжнародному автомобільному пункті пропуску Краківець, однак для перетину державного кордону України не пред`явив документів, які б надали можливість встановити його статус щодо військового обов`язку та підставу для виїзду за кордон.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про прикордонний контроль» форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Як убачається із змісту оскаржуваного рішення, його форма відповідає затвердженій наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 967 від 14.12.2020р.

При цьому, посадовою особою відповідача зазначені конкретні нормативні акти, на підставі яких ОСОБА_1 тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон.

Отже, оскаржуване рішення про відмову позивачу в перетині державного кордону України є законним і підстави для його скасування відсутні.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

За правилами ст.139 КАС України відсутні правові підстави щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі №380/18992/22 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький