Справа № 420/10403/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області (з урахуванням уточнення позову вх.№8932/23 від 09.06.2023 року) про визнання протиправною бездіяльність відповідача під час розгляду та інформування позивача щодо невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю унаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків згідно із заявою від 31.03.2023, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.03.2023 для вирішення питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю унаслідок травми, отриманої під час виконання службових.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУНП в Одеській області та наказом №108 о/с від 14.03.2016 року позивача звільнено зі службі в поліції за власним бажанням.. Згідно свідоцтва про хворобу №125/2 від 11.05.2016 року, військово-лікарська комісія ДУ ТМО МВС України по Одеській області за розпорядженням начальника відділу УКЗ ГУНП України в Одеській області здійснила медичний огляд позивача та встановила, що ним отримано травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків та захворювання, пов`язане з проходженням служби в органа внутрішніх справ. Відповідно до наказу відповідача від 18.05.2016 року №356 о/с внесено зміни до пунктів наказу відповідача від 14.03.2016 року №108 о/с в частині звільнення позивача зі служби та зазначено уважати звільненим позивача відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Та наказом від 17.05.2019 року №502 о/с, скасовано наказ №356-о/с від 18.05.2016 року. В 2016 році позивачу встановлено III групу інвалідності, проте ОГД не сплачено. Позивачу встановлено II групу інвалідності (згідно довідки МСЕК серія 12 ААГ №451168 від 15.02.2023 року) у зв`язку із отримання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. 07.03.2023 року позивач звернувся до відповідача із завою про виплату йому одноразової грошової допомоги (далі ОГД) у зв`язку із втратою працездатності. Повторно позивач звернувся 31.03.2023 року із заявою щодо виплати йому ОГД. 14.04.2023 року за №14/630 позивачу було відмовлено в призначенні ОГД, що мотивовано датою отримання III групи інвалідності в 2016 році без видання висновку.

Не погоджуючись з вищенаведеною бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

31.05.2023 року та 20.06.2023 року представником відповідача були надані відзив на адміністративний позов та відзив на уточнену позовну заяву, в яких зокрема заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та вказує на те, що позивач звертався до Одеського окружного адміністративного суду (справа №1540/4207/18) з приводу щодо виплати йому ОГД у зв`язку з встановлення йому III групи інвалідності в розмірі визначеному ст..99 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі 440 500 грн. та йому у задоволенні позовних вимог було відмовлено (враховуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі №1540/4207/18).

Також представник вказав на те, що ОСОБА_1 звільнено з поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» (з урахуванням наказів №356-о/с від 18.05.2016 року та від 17.05.2019 року №502о/с). Відповідач вказує, що однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.3 або п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання зв`язку із причиною/підставою звільнення особи з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служи в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п.2 ч.1 ст.77 цього Закону «через хворобу» за рішенням ВЛК про непридатність до служби в поліції, а тому, оскільки позивача фактично було звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 ч.1 ст.77 Заокну України «Про Національну поліцію) (за власним бажанням), то відповідно відсутні підстави для призначення йому спірної ОГД.

З огляду на вищенаведене представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 15.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 15.05.2023 року зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, письмові пояснення та засвідчені належним чином копії документів на їх обґрунтування, щодо розгляду заяви позивача від 07.03.2023 року.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши відзив на адміністративний позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та відзив на уточнений позов, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом у справі встановлено наступне.

14.03.2016 року наказом начальника ГУ НП в Одеській області №108-о/с майора поліції ОСОБА_1 з 18.03.2016 року звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

11.05.2016 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про хворобу №125/2, з якого вбачається, що Військово-лікарська комісія ДУ ТМО МВС України по Одеській області за розпорядженням начальника відділу УКЗ ГУ НП України в Одеській області здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила, що ним отримано травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, тобто це захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

18.05.2016 року наказом ГУ НП в Одеській області №356-о/с внесено зміни до попереднього наказу ГУ НП в Одеській області від 14.03.2016р. №108-о/с в частині підстав звільнення позивача зі служби та зазначено «уважати ОСОБА_1 звільненим з ОВС відповідно до п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію»». Підстава: заява ОСОБА_1 від 12.05.2016 року та свідоцтво про хворобу № 1251/2, видане ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області 11.05.2016 року.

23.05.2016 року ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, була встановлена ІІІ група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності 60%, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК.

Наказом від 17.05.2019р. №502о/с скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року (в частині зміни підстав звільнення ОСОБА_1 ).

15.02.2023 року позивачу згідно довідки до акту огляду МСЕК №451168 встановлено II групу інвалідності, безстроково, (а.с.13).

07.03.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності з відповідними додатками (а.с.14).

24.03.2023 року позивач звернувся до відповідача та просив не розглядати та повернути йому вищенаведену заяву від 07.03.2023 року.

Надалі ОСОБА_1 31.03.2023 року повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності з відповідними додатками.

13.04.2023 року начальником Головного управління був затверджений висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до якого останньому було відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Листом від 14.04.2023 року №14/630 Про результати розгляду заяви, відповідачем повідомлено позивача про те, що його заяву розглянуто та підстав для нарахування та виплати йому ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського відсутні.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав вищенаведеного листа 19.04.2023 року, про що свідчить його підпис на копії листа, який наявний в матеріалах справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як слідує зі змісту приписів ч.ч.1,2 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою від 31.03.2023 року до ГУ НП в Одеській області), одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Крім того, як визначено п.4 ч.1 ст.97 вказаного вище Закону України №580-VIІI, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом 6 (шести) місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Підпунктом «в» п.4 ч.1 ст.99 цього ж Закону визначено розмір одноразової грошової допомоги поліцейським внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності, IIІ групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016р. затверджено відповідний «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016р. за №163/28293 та який, в свою чергу, безпосередньо визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Так, згідно із пп.2 п.1 розділу ІІ цього Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії;

А як слідує зі змісту положень п.5 розділу ІІІ Порядку №4, для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії вказаних документів завіряються власноручним підписом заявника та перевіряються особою, що приймає документи.

Далі, як передбачено приписами п.п.1,2,3 розділу ІV Порядку №4, у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у п.п.4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: 1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; 2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій. 3) у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у 15-денний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою (додаток 3).

Так, як встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 14.03.2016 року наказом начальника ГУ НП в Одеській області №108-о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

Як свідчать матеріали справи, 11.05.2016 року ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області видала ОСОБА_1 свідоцтво про хворобу №125/2, з якого вбачається, що отримана ним травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків в ОВС.

Далі, як видно з матеріалів справи, 18.05.2016 року начальник ГУ НП в Одеській області, на підставі рапорту позивача та свідоцтва про хворобу №125/2 від 11.05.2016р., видав наказ №356-о/с, яким вніс зміни до свого попереднього наказу від 14.03.2016р. №108-о/с в частині підстав звільнення позивача зі служби та зазначив в ньому, що майора ОСОБА_1 слід вважати звільненим з ОВС відповідно до п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію»».

В подальшому, тобто 23.05.2016 року ОСОБА_1 , у зв`язку із отриманням травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, МСЕК була встановлена ІІІ група інвалідності.

При цьому, слід зазначити, що факт відсутності правових підстав для видання наказу ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року, яким було внесено зміни підстави звільнення позивача з органів поліції, в подальшому було підтверджено Висновком службового розслідування, затвердженим 06.06.2019р. Головою Національної поліції України та його наказами від 17.05.2019р. №502о/с, яким скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року (в частині зміни підстав звільнення ОСОБА_1 ), та від 20.06.2019р. №1152, яким притягнено до дисциплінарної відповідальності юрисконсульта відділу правового забезпечення ГУ НП в Одеській області, який супроводжував дану справу в суді.

Відповідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищенаведені відомості встановлені у Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року у справі №1540/4207/18.

Відомостей про оскарження позивачем у будь-який спосіб вказаного вище наказу Голови Національної поліції України від 17.05.2019р. №502о/с у суду немає. Сторона позивача їх також не надала.

Як вже зазначалося вище, зі змісту приписів п.4 ч.1 ст.97 Закону України №580-УШ вбачається, що одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом 6 (шести) місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, з системного аналізу вказаної норми Закону України №580-УШ слідує, що дане положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, 3-х умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та підстава/причина звільнення), а саме:

1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом 6-ти місяців після звільнення особи з поліції;

3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена

захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх

справ або поліції.

Отже, однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання зв`язку із причиною/підставою звільнення особи з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п.2 ч.1 ст.77 цього Закону «через хворобу» за рішенням ВЛК про непридатність до служби в поліції, а тому оскільки позивача фактично було звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України (за власним бажанням), то відповідно відсутні як порушення законодавства з боку відповідача, так і підстави для призначення йому спірної одноразової грошової допомоги.

При цьому, слід звернути увагу на те, що положення п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» не визнано ані неконституційними, ані не скасовано, тобто останні є чинними і до цього часу.

Також, при цьому, одночасно необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.09.2018р. (у справі №373/1188/16-а), від 20.09.2018р. (у справі №296/9456/16-а), від 01.11.2018р. (у справі 822/3788/17), від 22.01.2019р. (у справі №2340/2663/18) та від 20.03.2019 року (у справі №823/1924/18).

Згідно п. 8 розд. IV Порядку №4 якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана бухгалтерською службою цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.

За практикою Верховного Суду (постанови від 18.11.2021 у справі № 240/9996/19, від 24.11.2021 у справі № 520/1726/2020, від 25.07.2022 у справі №520/12401/2020, від 25.07.2022 у справі № 520/12401/2020) положення зазначеної норми підлягають застосуванню в наступних випадках:

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності;

- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності.

Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК 23.05.2016 року ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, була встановлена ІІІ група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності 60%, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК.

15.02.2023 року позивачу згідно довідки до акту огляду МСЕК №451168 встановлено II групу інвалідності, безстроково.

При цьому суд враховує, що позивач є звільненим ще з 14.03.2016 року наказом начальника ГУ НП в Одеській області №108-о/с.

Поряд з цим, як підкреслено Верховним Судом у постанові від 11.04.2023 у справі №420/6377/19, приписи наведеної норми не містять підстав та умов для призначення та виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.

За правилами п. 5 розд. ІІІ Порядку №4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, за формами, визначеними МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що рішенню про виплату одноразової грошової допомоги поліцейському передує, зокрема, подання останнім заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності. При цьому, як вже було встановлено вище, інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції, а призначення та виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності чинним законодавством не передбачено.

У спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивачу взагалі не виплачувалась вперше одноразова грошова допомога, що також підтверджується встановленими обставинами у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі 1540/4207/18, якою зокрема позивачу було відмовлено у задоволенні позову щодо не виплати йому ОГД вперше.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та вимоги п.4 ч.1 ст.97 Закону України №580-УШ, суд, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що оскільки на даний час позивач ОСОБА_1 фактично вважається звільненим з органів поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону №580-УШ, має чинний негативний Висновок від 13.04.2023р. про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги та взагалі не отримував первинну грошову допомогу, то відповідно у нього на цей час відсутні законні підстави як для отримання спірної одноразової грошової допомоги з підстав встановлення II групи інвалідності, так і для задоволення позовних вимог.

А тому відповідач правомірно відмовив у виплаті ОГД про що належним чином повідомив позивача.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (65080, Одеська область, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, ).

Суддя Іванов Е.А.

.