Справа № 160/6204/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2023 року Справа № 160/6204/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою приватного підприємства «Віктор і К» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
29.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (до відділення поштового зв`язку таку подано 28.03.2023 року) приватного підприємства «Віктор і К» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В4» № 108/32-00-07-06-19 від 07.02.2023 року, яким приватному підприємству «Віктор і К» було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 451 946 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів - податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту. Таким чином, підставою для формування податкового кредиту з ПДВ є наявність належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації. Господарські операції між ПП «Віктор і К» і контрагентами-постачальниками, що зазначені в акті перевірки, підтверджені належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. До того ж, правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин. Тому необхідно нагадати, що факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами. Отже, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Твердження податкового органу про відсутність у суб`єктів господарювання необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Податківцями не досліджено варіантів залучення постачальниками матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ. ПП «Віктор і К» надало для перевірки всю необхідну первинну документацію, яка складена відповідно до норм чинного законодавства. До того ж, в акті перевірки зазначено, що ПП «Віктор і К» відобразило всі операції в бухгалтерському обліку, заборгованість відсутня. на підставі Акту перевірки можна зробити висновок про те, що ПП «Віктор і К» веде свою діяльність відповідно до норм чинного законодавства України, та як наслідок операції з контрагентами-постачальниками, що зазначені в акті перевірки, є повністю реальними. Придбану у контрагентів-постачальників сільськогосподарську продукцію ПП «Віктор і К» переробило на власних потужностях, отриману продукцію переробки за укладеними договорами та зовнішньо-економічними контрактами продало іншим суб`єктам господарювання. Усі зовнішньо-економічні операції ПП «Віктор і К», які мали місце у відповідному періоді, детально описані перевіряючими у додатках до Акту перевірки і жодних запитань у контролюючого органу не викликали. Позивач вважає, що проведені господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану ПП «Віктор і К». Відповідно до норм чинного законодавства, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податку покупця, будь-які порушення постачальниками товару податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування, а також для не визнання подальших господарських операцій щодо фактично придбаного платником податку товару. Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та належить до скасування.
Згідно п. 5.1 договору Постачальник підтверджує, що він є сільськогосподарським підприємством - виробником товару. Відповідно до Реєстру платників єдиного податку ПП ФГ «ГЛОБА-АГРО» не є платником єдиного податку 4 групи. Проаналізовано реальність фізичного руху соняшника згідно з даними первинних документів - товарно-транспортних накладних. Згідно з п.1.1 та п.2.1 договору поставки сільськогосподарської культури - насіння соняшника від 19.10.2021 № 19102116, укладеному між ПП «Віктор і К» (Покупець) та ФГ «ГЛОБА-АГРО» (Постачальник). Поставка товару здійснюється на умовах: - ООР(склад Покупця) та/або - FCA (склад Постачальника). Умови поставки визначаються відповідно до міжнародних правил «Інкотермс 2010». Адреса пункту розвантаження та пункту навантаження вказуються в товаро-транспортних накладних. Згідно п.2.3 договору перехід права власності та Товар відбувається після його фактичної передачі Покупцю, але виключно після прийняття Товару по якості та кількості, на підставі належним чином оформлених первинних документів. Згідно п. 3.1 договору ціна на Товар встановлюється в національній валюті України та узгоджується з Покупцем на день поставки Товару в Специфікаціях та/або рахунках. Специфікації до договору поставки соняшника від 02.09.2022 № 02092223 для перевірки не надані. Згідно п. 3.2 договору Покупець сплачує за поставлений Товар у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника. Згідно з наданими до перевірки ТТН пункт навантаження зазначено: с. Нові Боровичі (право користування не встановлено). Складські документи на соняшник, виписані зерновим складом, який підключений до основного реєстру зернових складів, до перевірки не надано. Згідно з статтею 45 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» від 04.07.2002 № 37-ІV (зі змінами та доповненнями) зернові склади ведуть реєстр складських документів на зерно. Вимоги до реєстру складських документів на зерно та порядок його ведення визначаються Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1569 та Міністерством агарної політики України. Сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі (Закон України від 18.01.2001 №2238-ІІІ "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років"). Сільськогосподарська діяльність - процес управління біологічними перетвореннями з метою отримання сільськогосподарської продукції та/або додаткових біологічних активів (Наказ Мінфіну від 15.11.2017 № 943 "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 136 "Біологічні активи"). Виходячи з технологічних процесів вирощування сільськогосподарської продукції постачальник - виробник сільськогосподарської продукції повинний здійснити ряд заходів, щодо є обов`язковими для ведення сільськогосподарської діяльності та які мають для виконання визначений проміжок часу, а саме: поверхнева обробка ґрунту; внесення комплексних добрив; оранка ґрунту або глибоке розпушування без обороту пласта; осіння культивація, ранньовесняне боронування; внесення азотних добрив на весні; культивація; обробка насіння проти шкідників, при перевищенні порога шкідливості; посів; до сходове внесення гербіцидів; внесення страхових гербіцидів; міжрядна культивація; становлення пасіки; контроль над вологістю насіння, проведення десикації (при необхідності); прибирання врожаю. Процес вирощування сільськогосподарської продукції - це сукупність проведених технологічних заходів, що обумовленні проміжком певного часу. Для забезпечення технологічних процесів та заходів з вирощування сільськогосподарської продукції підприємство повинно мати, зокрема, трудові ресурси. Як свідчить наведена інформації з поданої звітності ФГ «ГЛОБА-АГРО» підприємство наявними трудовими ресурсами (1 особа - з ознакою доходу 101) не має можливості для обробітку та вирощування. За даними ЄРПН, протягом 2022 року ФГ «ГЛОБА-АГРО» не здійснював придбання насіння соняшнику. Виходячи з вищенаведеного відсутнє реальне (законне) джерело походження (введення в обіг при первинному продажі) товару, а відтак неможливий їх рух від постачальника до ФГ «ГЛОБА-АГРО», та, відповідно, до ПП «ВІКТОР І К» за встановленим ланцюгом постачання. Встановлені перевіркою факти щодо умов та обставин діяльності ФГ «ГЛОБА-АГРО» з вирощування та постачання сільгосппродукції, а саме: відсутності трудових ресурсів (1 особа) для забезпечення технологічних процесів та заходів з вирощування сільськогосподарської продукції, комплексний аналіз сукупності фактів дозволяє здійснити висновок про неправомірність документального оформлення ПП «Віктор і К» операцій з ФГ «ГЛОБА - АГРО» - з метою введення в обіг (легалізації) сільськогосподарської продукції невідомого походження як при складанні паперів за формою первинних документів, так і при їх відображенні в регістрах бухгалтерського обліку і податкової звітності. Відповідно до вище зазначеного у ФГ «ГЛОБА-АГРО» відсутнє матеріально-технічне забезпечення (незначна кількість працівників, відсутність земельної ділянки, складів, елеваторів) для виготовлення та збереження продукції. За даними Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено походження товару (Насіння соняшникове код УКТЗЕД 120600, без ознаки імпорту) по податковій накладній №1 від 03.09.2022 на суму ПДВ - 75 396,39 грн. Отже, за сукупністю обставин, законне джерело походження товару, який був реалізований ФГ «ГЛОБА-АГРО» на ПП «ВІКТОР І К» (Насіння соняшникове код УКТЗЕД 120600) не встановлено. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування показників податкового та бухгалтерського обліку без фактичного здійснення господарської операції на загальну суму ПДВ - 75 396,39 грн. Тобто, ПП "ВІКТОР і К" здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції, з придбання насіння соняшника у ФГ «ГЛОБА-АГРО» та як наслідок порушено п. 198.1. п. 198.2, ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядок 17 Декларації) в вересні 2022 року на 75 396 гривень.
Щодо перекладення відповідальності за порушення законодавства з боку контрагента повідомляємо, що згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, тобто саме ПП «ВІКТОР і К» відповідальне за формування показників, які зменшують суму, яка підлягає сплаті до бюджету/або збільшують від`ємне значення (суму бюджетного відшкодування). За результатами перевірки задекларованих взаємовідносин ПП «Віктор і К» з ТОВ "РІЕЛ ДРІМ - XXI ВІК", ФГ "СХІД-ПРИВАТ, ФГ ГЛОБА-АГРО", TOB "СТ КАПІТАЛ ТРЕЙД", TOB "ТМР КОНТРАСТ" встановлено порушення: абз. а) п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядок 17) податкової декларації з ПДВ за вересень 2022 року у розмірі 451 946 гривень. Вищезазначене призвело до порушення: п. 200.1, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 451 946 гривень.
12.04.2023 року ПП «Віктор і К» до суду подано заяву про відшкодування судових витрат, в якому позивач просить стягнути з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн.
20.04.2023 року від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до суду надійшло заперечення на заяву про відшкодування судових витрат, в якому відповідач зазначив наступне. Зазначена справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду, отже, не потребує жодних витрат на проїзд до приміщення адміністративної будівлі. Рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних)...адвокатського гонорару взагалі неможливо взяти до уваги, оскільки документ нерозбірливо надрукований, також документ затверджений головою Ради адвокатів Чернігівської області. Позивачем було надано рахунок за надані послуги, згідно якого не вбачається жодних реквізитів банківської установи, печатки банку про проведення оплати. Таким чином, не можливо підтвердити здійснення оплати на правову допомогу у справі № 160/6204/23. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 встановлено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ. Поряд із цим, згідно даної постанови, компенсація судових витрат на професійну правничу допомогу за рахунок коштів Державного бюджету не передбачена, тоді як згідно п.4 Постанови компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення, та фінансування яких наразі є обмеженим.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 року зазначена вище справа розподілена та 30.03.2023 року передана судді Пруднику С.В.
03.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків: обґрунтований та вмотивований розрахунок податкового повідомлення-рішення № 108/32-00-07-06-19 від 07.02.2023 року по кожному порушенню окремо із поданням вмотивованих пояснень. Витребувані судом докази зобов`язано подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 27 квітня 2023 року. Судом попереджено Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
24.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання представника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Засипки Вячеслава Вячеславовича про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено повністю.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Перевірку проведено з відома генерального директора ПП «Віктор і К» ОСОБА_5 та ПП «Віктор і К» ОСОБА_6 .
Перевірка проводилась з 28.11.2022 року по 30.12.2022 року.
Наказом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.12.2022 року №150-П про продовження строку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Віктор і К» термін проведення перевірки продовжено на 10 робочих днів з 19.12.2022 року.
У періоді, який підлягає перевірці, відповідальними за фінансово-господарську діяльність суб`єкта господарювання були (є):
Генеральний директор ПП «Віктор і К» - ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_18 , за період з 01.07.2016 року по день підписання акту перевірки, призначено на посаду Наказом від 21.04.2003 №14/1.
Головний бухгалтер ПП «Віктор і К» - ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_19 , за період з 01.07.2016 по день підписання акту перевірки, призначена на посаду Наказом від 21.04.2003 року №14/1.
Код організаційно-правової форми 120 Приватне підприємство.
Вид діяльності 10.41 виробництво олії та тваринних жирів.
ПП «Віктор і К» взято на податковий облік 30.12.1992 року до Світловодської ОДПІ. З 01.12.2016 року перебував на обліку в Олександрійській ОДПІ (Світловодське відділення). З 01.01.2017 року на податковому обліку в Дніпропетровському управління Офісу великих платників податків ДФС та станом на дату підписання акту перевірки перебуває на обліку у Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
У висновках акта перевірки зазначено, що суб`єктом господарювання за період, який перевірявся, допущено наступні порушення:
- абз. а) п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядок 17) податкової декларації з ПДВ за вересень 2022 року у розмірі 451 946 грн.;
- п. 200.1, абз. в) п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 451 946 грн.;
- абз. б) п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України ПП «Віктор і К», що призвело до відсутності права на бюджетне відшкодування у сумі 241 639 грн.
- п. 200.1 ст. 201 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та в Єдиному реєстрі податкових накладних із сумою ПДВ в розмірі 427 311,59 грн. з порушенням строку реєстрації до 15 календарних днів.
21.02.2023 року ПП «Віктор і К» було отримано податкові повідомлення-рішення, складені Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акту перевірки № 3/32-00-07-06- 14/20651018 від 06.01.2023 року.
- форми «Н» № 110/32-00-07-06-19 від 07.02.2023 року, яким встановлено порушення ПП «Віктор і К» граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних на загальну суму 2 563 869,6 грн., у т.ч. ПДВ 427 311,59 грн. за серпень-вересень 2022 р. та застосовано штраф у сумі 42 731,16 грн.;
- форми «В3» № 109/32-00-07-06-19 від 07.02.2023 року, яким ПП «Віктор і К» було зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 241 639 грн. внаслідок відсутності права на бюджетне відшкодування;
- форми «В4» № 108/32-00-07-06-19 від 07.02.2023 р., яким ПП «Віктор і К» було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 451 946 грн.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення податків форми «В4» № 108/32-00-07-06-19 від 07.02.2023 року, яким ПП «Віктор і К» було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 451 946 грн. протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Спірні правовідносини регулюються ПК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
П.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
П.185.1. ст. 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.
Згідно п.198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
У відповідності до вимог п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
П. 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно п.200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу ; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
П. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Системний аналіз наведених норм доводить, що податковий кредит це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого періоду. При позитивному значенні суми, вона підлягає сплаті до бюджету у визначені строки. На дату виникнення податкових зобов`язань, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку платник податку (продавець) зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у визначеному порядку, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений термін та надати покупцю за його вимогою. Така податкова накладна є для покупця підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту та складу витрат виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі ст. 75 КАС України щодо достовірності доказів.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат.
П ро необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 вказала, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Так, в вересні 2022 року ПП «Віктор і К» задекларовано відносини з придбання у суб`єктів господарювання:
Визнання господарських операцій такими, що не відбулися у дійсності, контролюючий орган аргументує наступним:
Податківець зазначає, що за результатами аналізу наявних податкових інформацій, які містяться в інформаційних базах ДПС та отримані із зовнішніх джерел, у всіх вказаних постачальників (третіх осіб у ланцюгу постачання) сільськогосподарської та іншої продукції для виконання зазначених операцій відсутні у достатній кількості трудові ресурси, основні фонди, виробничі потужності, земельні ділянки і транспортні засоби, відсутня можливість вирощування сільськогосподарських культур власними силами та відсутність придбання у постачальників ідентичного товару у відповідній кількості, а також відсутність документів щодо її походження.
Водночас, суд не погоджується з такою позицією податкового органу з огляду на наступне.
Так, щодо законності ПП «Віктор і К» податкового кредиту з ПДВ за операціями з контрагентами-постачальниками товарів/послуг ТОВ «РІЕЛ ДРІМ - XXI ВІК», ФГ «СХІД - ПРИВАТ», ФГ «ГЛОБА - АГРО», TOB «СТ КАПІТАЛ ТРЕЙД», TOB «TMP КОНТРАСТ»
Враховуючи наявність у ПП «Віктор і К» податкових накладних, на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних у контрагентів-постачальників товарів/послуг були включені до податкового кредиту, приймаючи до уваги, що зазначені податкові накладні не визнані недійсними та того, що будь-яких посилань щодо невідповідності порядку оформлення цих податкових накладних вимогам законодавства акт перевірки не містить, ПП «Віктор і К» цілком правомірно включило суми ПДВ по отриманим товарам/послугам до складу податкового кредиту, оскільки його право на податковий кредит підтверджується єдиним і належним, з точки зору діючого законодавства, доказом.
Як вже зазначено вище, відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України: «Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями».
Податковим кодексом України встановлено вичерпний перелік документів - податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.
Таким чином, підставою для формування податкового кредиту з ПДВ є наявність належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації.
Щодо відсутності у контрагентів-постачальників (третіх осіб у ланцюгах постачання) придбання тотожної продукції по ланцюгу постачання.
Господарські операції між ПП «Віктор і К» і контрагентами-постачальниками, що зазначені в акті перевірки, підтверджені належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.
Правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.
Слід зазначити, що факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено виключно допустимими доказами (постанова Верховного від 27 лютого 2018 року у справі № 813/2451/17).
Отже, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/931/17).
Верховний суд вказує, що податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені .контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.
Щодо відсутності у контрагентів-постачальників (третіх осіб у ланцюгах постачання) необхідних трудових ресурсів, основних фондів, виробничих потужностей, транспортних засобів
Твердження податкового органу про відсутність у суб`єктів господарювання необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.
Податківцями не досліджено варіантів залучення постачальниками матеріально- технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно- правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ.
Щодо належного ведення ПП «Віктор і К» бухгалтерського та податкового обліку, а також щодо реальності господарських операцій.
Так, ПП «Віктор і К» надало для перевірки всю необхідну первинну документацію, яка складена відповідно до норм чинного законодавства.
До того ж, в акті перевірки зазначено, що ПП «Віктор і К» відобразило всі операції в бухгалтерському обліку, заборгованість відсутня.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 27.03.2012 року у справі № 21-737во10), надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
А також щодо визначення реальності операцій, враховуючи практику ЄСПЛ: Справа «Булвес» АД проти Болгарії» (BulvesAD v. Bulgaria) про визначення реальності господарських операцій. Суди мають враховувати такі критерії, як наявність у платника податку, при здійсненні господарської діяльності, розумної економічної мети, спрямованої на досягнення економічного ефекту та обґрунтованість (доцільність) господарської операції в межах економіко-соціальних відносин, а також взаємозв`язок між витратами платника податків на придбання товарів/послуг, пов`язаних з його господарською діяльністю та наміром отримати в майбутньому економічну користь від придбаних активів.
Таким чином, на підставі акту перевірки можна зробити висновок про те, що ПП «Віктор і К» веде свою діяльність відповідно до норм чинного законодавства України, та як наслідок операції з контрагентами-постачальниками, що зазначені в акті перевірки, є повністю реальними.
Щодо використання ПП «Віктор і К» купленого у контрагентів- постачальників товару.
Придбану у контрагентів-постачальників сільськогосподарську продукцію ПП «Віктор і К» переробило на власних потужностях, отриману продукцію переробки за укладеними договорами та зовнішньо-економічними контрактами продало іншим суб`єктам господарювання.
Усі зовнішньо-економічні операції ПП «Віктор і К», які мали місце у відповідному періоді, детально описані перевіряючими у додатках до Акту перевірки і жодних запитань у контролюючого органу не викликали.
Суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, проведені господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану ПП «Віктор і К».
Відповідно до норм чинного законодавства, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу' активів платника податку покупця, будь-які порушення постачальниками товару податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування, а також для не визнання подальших господарських операцій щодо фактично придбаного платником податку товару.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовної заяви.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 6779,19 грн., що документально підтверджується копією платіжного доручення №1530 від 27.03.2023 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 6779,19 грн. підлягає стягненню з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 640/2076/19 зазначено, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, безвідносно до наявності в матеріалах справи відповідних платіжних документів. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 і постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20.
Таким чином, позивач зазначає, що загальна вартість наданих послуг становить 8000 грн., а тому просить суду стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в повному обсязі.
Відтак, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву приватного підприємства «Віктор і К» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «В4» № 108/32-00-07-06-19 від 07.02.2023 року, яким приватному підприємству «Віктор і К» було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 451 946 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник