Справа № 420/8821/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8821/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської обласної військової адміністрації (пр.-кт Шевченка,4, м.Одеса, 65032), Міністерства оборони України в особі Військово-Морських Сил Збройних Сил України (пров.Штабний,1, м.Київ, 65032), за участю третьої особи Одеської митниці Державної митної служби України (вул.Івана та Юрія Лип, 21-А, м.Одеса, 65000) про визнання протиправним та скасування директиви №35 від 04.03.2022 року в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO», належного громадянину Молдови, на користь Військово-Морських Сил Збройних Сил України, визнання протиправним та скасування рішення Одеської обласної військової адміністрації №2152/1/01-45/1724/2-22 від 05.03.2022 року в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO», належного громадянину Молдови, на користь Військово-Морських Сил Збройних Сил України, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов VLAS ION до Одеської обласної військової адміністрації, Міністерства оборони України в особі Військово-Морських Сил Збройних Сил України, за участю третьої особи Одеської митниці Державної митної служби України за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною та скасувати Директиву № 35 від 04.03.2022 року в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD), належного громадянину Молдови VLAS ION, на користь Військово-Морських Сил Збройних Сил України;

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської обласної військової адміністрації від 05.03.2022 року №2152/1/01-45/1724/2-22 в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , країна реєстрація Молдова (MD), належного громадянину Молдови VLAS ION, на користь Військово- Морських Сил Збройних Сил України;

зобов`язати командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України повернути автомобіль «ОРEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD) громадянину Молдови ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення суду вилучений в порядку ст. 511 МК України автомобіль «OPEL VIVARO» реєстраційний НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD) повернуто номер Vlas Ion для вивезення транспортного засобу за межі митної території України Проте, за відповідно до оскаржуваної директиви та рішення Одеської обласної військової адміністрації вказаний автомобіль протиправно відчужено на користь Військово- Морських Сил Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 26.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (ст.262 КАС України).

У відзиві на адміністративний позов відповідач - Одеська обласна військова адміністрація заперечує проти задоволення позову зазначивши, що з метою забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану для забезпечення потреб Збройних Сил України Директивою про примусове вилучення майна від 04 березня 2022 року № 35 Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України вилучено майно, зокрема автомобіль «OPEL VIVARO», який був вилучений Одеською митницею у справі про порушення митних правил № 6496/50000/21 від 31 грудня 2021 року.

Відповідне вилучення було погоджено Одеською обласною державною (військовою) адміністрацією листом від 05 березня 2022 року № 2152/1/01-45/1724/2-22.

У подальшому Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України складений акт про примусове відчуження або вилучення майна.

Відтак, Директива від 04 березня 2022 року № 35 та дії щодо погодження обласною військовою адміністрацією (лист від 05 березня 2022 року № 2152/1/01-45/1724/2-22) є законними, тобто такими, що ґрунтується на положеннях Конституції та законів України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, а відтак і не можуть бути визнані судом протиправними та скасованими.

В поясненнях Одеської митниці Державної митної служби України зазначено, що Одеська митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому вважає дії Одеської обласної військової адміністрації, Міністерства оборони України в особі Військово-Морських Сил України про визнання протиправним та скасування директиви № 35 від 14.03.2022 року в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO» належного громадянину Молдови, на користь Військово- Морських Сил України законними та обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази, судом встановлено наступні факти та обставини.

31 грудня 2021 року державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Білгород-дністровський» Одеської митниці «Маякі-Удобне-Паланка» м/п «Білгород- дністровський» Плутніковою Л.К. складено протокол про порушення митних правил №6496/50000/21 внаслідок порушення Vlas Ion, приписів ст. 380 МК України.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року по справі №521/7042/22 Vlas Ion (далі українською Влас Іон) визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МУ України та накладено стягнення у виді конфіскації автомобілю «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD).

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.11.2022 року у цієї справі Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року по справі № 521/7042/22 скасоване.

Прийнято нову постанову, якою провадження у справі про притягнення мене громадянина Молдови ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Вилучений в порядку ст. 511 МК України автомобіль «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD) повернуто Vlas Ion для вивезення транспортного засобу за межі митної території України.

Після запиту представника позивача на повернення авто, листом Одеської митниці від 21.11.2022 року надіслано інформацію про вилучення автомобілю «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD) представником військової частини НОМЕР_6 Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Після чого, начальником озброєння командування логістики Командування ВМС ОСОБА_3 надіслано лист № 154/141/428 від 23.12.2022 року та АКТ про примусове відчуження або вилучення майна разом із додатком від 05.03.2022 року, який отримано 26 грудня 2022 року.

Не погоджуючись із примусовим вилученням зазначеного вище транспортного засобу, позивач звернувся до суду з метою захисту порушеного права шляхом скасування Директиву № 35 від 04.03.2022 року в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD) та рішення Одеської обласної військової адміністрації від 05.03.2022 року № 2152/1/01-45/1724/2-22 в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_7 , країна реєстрація Молдова (MD), належного громадянину Молдови VLAS ION та зобов`язання повернути транспортний засіб.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні.

Відповідно до цього указу на період дії правового режиму воєнного стану можуть:

обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України;

запроваджуватися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Воєнний стан в Україні запроваджено із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. До вказаного указу Президента України внесено зміни згідно Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022. Відповідно до них частково змінено статтю 1 Указу Президента України № 64/2022, подовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указ Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14 березня 2022 року № 133/2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-IX.

На цей час в Україні запроваджено воєнний стан. У зв`язку з цим законодавством передбачено допущення обмеження права власності (ст. 41 Конституції України). Отже, допускається примусове відчуження об`єктів права приватної власності з наступним повним відшкодуванням їх вартості.

Пунктами 1 та 2 частини 1статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 № 4765-VI, примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості; вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану здійснюється без відшкодування вартості такого майна.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» визначено, що примусове відчуження або вилучення майна, необхідного для відвернення або ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, здійснюється за рішенням органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, військового командування, органу місцевого самоврядування, на яких відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану (далі - військове командування, орган, на який покладено здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Положеннями статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (далі - Закон) закріплено, що примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Таким чином, в силу вищенаведених законодавчих норм, в умовах воєнного стану військове командування разом із військовими адміністраціями (за погодженням) мають повноваження щодо примусового відчуження майна в рамках заходів правового режиму воєнного стану тимчасово обмежуючи права і законні інтереси юридичних осіб.

Як встановлено судом, з метою забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану для забезпечення потреб Збройних Сил України Директивою про примусове вилучення майна від 04 березня 2022 року № 35 Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України вилучено майно, зокрема автомобіль «OPEL VIVARO», який був вилучений Одеською митницею у справі про порушення митних правил № 6496/50000/21 від 31 грудня 2021 року. Відповідне вилучення було погоджено Одеською обласною державною (військовою) адміністрацією листом від 05 березня 2022 року №2152/1/01-45/1724/2-22.

Відповідно до статті 4 Закону рішення про примусове відчуження приймає військове командування, обласні військові адміністрації їх лише погоджують. Погодження Директиви від 04 березня 2022 року № 35 було листом Одеської обласної військової адміністрації від 05.03.2022 №2152/1/01-45/1724/2-22, а не рішенням. Відтак визнання протиправним та скасовувати лист, який не є актом, є не ефективним способом захисту прав, тим більш не впливаючи на основне рішення про відчуження майна.

В розумінні норм чинного законодавства вказаний лист не є рішенням Одеської обласної державної (військової) адміністрації, а тому скасуванню не підлягає.

Щодо директиви командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 04.03.2022р. №35 суд зазначає, що вказана директива містить загальні положення та у вказаній директиві не міститься посилання на транспортний засіб "Opel Vivaro" реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2 . країна реєстрації Молдова, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_8 від 17.08.2017 року, Республіка Молдова.

У пункті 2 зазначеної директиви вказано: «Вилучити майно що знаходиться на території Одеської митниці Державної митної служби України відповідно Додатку 2. Командиру військової частини НОМЕР_9 Військово-Морських Сил Збройних Сил України забезпечити примусове вилучення транспортних засобів майна у порядку встановленому діючим законодавство.».

Відповідно до статті 1 Закону примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Відповідно но до статті 7 Закону про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Частина тертя статті 7 Закону передбачає, що право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

З огляду на викладене вказана директива скасуванню не підлягає.

Щодо повернення транспортного засобу суд зазначає наступне.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.11.2022 року у цієї справі Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року по справі № 521/7042/22 скасоване.

Прийнято нову постанову, якою провадження у справі про притягнення громадянина Молдови Vlas Ion, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України закрито на - підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Вилучений в порядку ст. 511 МК України автомобіль «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD) повернуто Vlas Ion для вивезення транспортного засобу за межі митної території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 686/23317/13-а.

Сформовані та вже усталені позиції Європейського суду з прав людини стосовно виконання судових рішень полягають у наступному: право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ("Шмалько проти України", заява N 60750/00, пункт 43). Суд також виходить з того, що важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень протоколу ("Бурдов проти Росії", заява N 589498/00, пункт 34).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Hornsby v. Greece" (заява N 18357/91, пункт 40), "Деркач та Палек проти України" (заяви N 34297/02 та N 39574/02, пункт 18): право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок ("Immobiliare Saffi v. Italy", заява N 22774/93, пункт 74).

Відповідно до пункту 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії" (заява N 589498/00), пункту 52 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04) відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

У пункті 33 рішення Європейського суду з прав людини "Сокур проти України" (N 29439/02) зазначено про те, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади

З огляду на викладене судом вже вирішено питання щодо повернення «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN код НОМЕР_2 , країна реєстрація Молдова (MD) позивачу.

Рішенням суду по справі №521/7042/22 чітко визначено особу на яку покладено обов`язок повернення майна позивача.

Відповідно до ч.4 ст.78 АС України не підлягають повторному доведенню ті обставини, які встановлені удовими рішеннями, ухваленими в порядку цивільного, господарського, адміністративного чи кримінального судочинства, що набрали законної сили.

З огляду на викладене позивач має вирішувати зазначене питання в порядку виконання судового рішення по справі №521/7042/22, в тому числі, шляхом заміни боржника виконавчого провадження, в разі встановлення знаходження транспортного засобу у іншій особи, в зв`язку із чим, зазначена позовна вимого задоволенню не підлягає.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської обласної військової адміністрації (пр.-кт Шевченка,4, м.Одеса, 65032), Міністерства оборони України в особі Військово-Морських Сил Збройних Сил України (пров.Штабний,1, м.Київ, 65032), за участю третьої особи Одеської митниці Державної митної служби України (вул.Івана та Юрія Лип, 21-А, м.Одеса, 65000) про визнання протиправним та скасування директиви №35 від 04.03.2022 року в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO», належного громадянину Молдови, на користь Військово-Морських Сил Збройних Сил України, визнання протиправним та скасування рішення Одеської обласної військової адміністрації №2152/1/01-45/1724/2-22 від 05.03.2022 року в частині примусового відчуження автомобіля «OPEL VIVARO», належного громадянину Молдови, на користь Військово-Морських Сил Збройних Сил України, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.