Справа № 120/4202/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 липня 2023 р. Справа № 120/4202/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що його довіритель перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності.

Восени 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просив надати інформацію щодо можливого переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Проте пенсійний орган повідомив позивача про те, що до його страхового стажу не зараховано період роботи в акціонерному товаристві "Вінницький насіннєвий завод" з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року, тому і підстави для переведення позивача на пенсію за віком відсутні.

Представник позивача не погоджується з такими діями пенсійного органу, у зв`язку із чим звернувся з цією позовною заявою до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що викладене у листі № 506-234/С-02/8-0200/23 від 13 січня 2023 року, а також зобов`язати відповідача включити в обрахунок пенсії ОСОБА_1 стаж роботи в акціонерному товаристві "Вінницький насіннєвий завод" з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року.

Ухвалою від 17 квітня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_1 , з якою він звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та за результатами розгляду якої останнім сформовано лист вих. № 506-234/С-02/8-0200/23 від 13 січня 2023 року.

05 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 15 серпня 2018 року отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

02 січня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просив надати роз`яснення чи зараховано до його страхового стажу період роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року.

За результатами розгляду звернення позивача його поінформовано про підстави незарахування до страхового стажу періоду роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року. Так, на переконання представника відповідача, зарахування періоду роботи позивача з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року до страхового стажу можливе за умови надання уточнюючої довідки, так як в записі № 10 трудової книжки наявні виправлення.

Відтак, на думку відповідача, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача згаданого вище періоду роботи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

05 січня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій окрім іншого просив врахувати до страхового стажу період його роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року на підставі записів у трудовій книжці.

Проте листом від 13 січня 2023 року вих. № 506-234/С-02/8-0200/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило, що відповідно до пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються зокрема довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди. Відтак, на переконання пенсійного органу, зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірного періоду роботи можливе лише за умови надання уточнюючої довідки, оскільки в записі № 10 трудової книжки позивача наявні виправлення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом а досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зауважує, що в межах розгляду цієї справи надаватиметься правова оцінка діям Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, якими позивачеві фактично відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи в акціонерному товаристві "Вінницький насіннєвий завод" з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року (запис № 10 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ).

Так, з листа пенсійного органу від 13 січня 2023 року вих. № 506-234/С-02/8-0200/23 слідує, що підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача згаданого вище періоду роботи слугували наявні виправлення в записі № 10 трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Водночас представник позивача вказує на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи позивача, є трудова книжка, з якої чітко прослідковується період роботи його довірителя з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року.

Визначаючись із тим, чи пенсійним органом правомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в акціонерному товаристві "Вінницький насіннєвий завод", суд враховує наступне.

Особливості внесення записів до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Як встановлено судом, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13 січня 2023 року вих. № 506-234/С-02/8-0200/23 позивачеві відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року з підстав виправлення в даті звільнення позивача.

Водночас, як зазначено судом вище, обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, а тому працівник не має нести тягар за неналежне оформлення трудової книжки.

Таким чином, доводи відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи в акціонерному товаристві "Вінницький насіннєвий завод" з підстав некоректного внесення запису про дату звільнення (25.05.1996) є безпідставними.

При цьому суд враховує й те, що із запису № 9, що міститься в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , слідує, що 20 квітня 1987 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до Вінницького насіннєвого заводу.

У записі № 10 трудової книжки в графі "дата (число, місяць, рік)" зазначена дата звільнення позивача - 25.05.1996.

Водночас в графі "На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)" зазначено, що ОСОБА_1 звільнено на підставі протоколу засідання профкому від 18 травня 1995 року.

Очевидно, що особою, яка вносила запис до трудової книжки серії НОМЕР_1 в графу "дата, (число, місяць, рік)", допущено описку в даті звільнення.

Разом із тим слід звернути на запис № 11 трудової книжки, який свідчить про те, що вже 26 травня 1995 року позивача прийнято на роботу в ОП "Вінницький насіннєвий завод" на посаду завідуючого клубом.

Таким чином, суд доходить висновку, що наявне виправлення в записі № 10 трудової книжки серії НОМЕР_1 не є таким, що призвело б до неможливості встановлення дійсного періоду роботи позивача в акціонерному товаристві "Вінницький насіннєвий завод", адже із запису № 9 чітко прослідковується дата прийняття його на роботу, а з запису № 11 цієї ж трудової книжки слідує, що 26 травня 1995 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ОП "Вінницький насіннєвий завод".

З урахуванням наведеного слід виснувати, що в період з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року ОСОБА_2 працював в акціонерному товаристві "Вінницький насіннєвий завод".

За наведених вище обставин суд дійшов висновку визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року.

Водночас відсутні підстави для визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13 січня 2023 року № 506-234/С-02/-0200/23, оскільки позивачеві листом пенсійного органу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року, що свідчить про допущення відповідачем протиправних дій.

Відтак з метою ефективного захисту прав позивача задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 14 лютого 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 536,80 гривень.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 20 квітня 1987 року по 25 травня 1995 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 13.07.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович