Справа № 120/5724/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 липня 2023 р. Справа № 120/5724/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій органу Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років. Зокрема, позивач зазначає, що відповідачем не зараховано стаж роботи за Списиком № 2 для призначення пенсії на підставі п. "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому позовні вимоги не визнав. Так, відповідач зазначає, що у позивача відсутній необхідній пільговий стаж для отримання пенсії за вислугу років. Серед іншого, вказує на те, що взаємне зарахування періодів роботи не застосовується, оскільки умови призначення пенсії за вислугу років та за Списком № 2 різні.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив наступне.

22.11.2021 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Однак, рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 16 від 25.11.2021 року відмовлено в призначенні заявнику пенсії з огляду на відсутність необхідного стажу, зокрема не було зараховано до пільгового стажу період роботи з 20.03.1993 року по 20.07.1995 року.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року у справі № 120/3553/22, зокрема визнано протиправним та скасовано вказане рішення, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи з 20.03.1993 року по 20.07.1995 року включно. А також зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років.

На виконання вказаного рішення відповідачем було повторно розглянуто заяву та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 16 від 08.02.2023 року. Вказаним рішенням зараховано відповідний стаж, однак відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, з огляду на недостатність пільгового стажу. Зокрема, відповідач зазначив, що взаємне зарахування періодів роботи не застосовується, оскільки умови призначення пенсії за вислугою років та по Списку № 2 різні.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно вступної частини Закону № 1788-XII, положення цього Закону застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005 року в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом № 1058-IV

Відповідно до пункту 16 "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2-1 "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV встановлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 51 Закону № 1788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 55 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Судом встановлено, що у позивача станом на 11.10.2017 року, тобто станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у позивача наявний підтверджений стаж роботи за вислугу років 09 років 11 місяців 10 днів.

Відтак, суд зазначає, що позивач помилково вважає, що для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. 2-1 "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV у нього наявні 14 років 00 місяців 21 день спеціального стажу за посадою водія автомобіля по вивезення лісу в ДП "Крижопільський лісгосп", оскільки у розрахунок береться лише період до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Разом з тим, при розгляді первинного звернення, позивачу було зараховано пільговий стаж за Списком № 2 - 00 років 8 місяців 5 днів.

Окрім того, на виконання рішення суду від 05.12.2022 року у справі № 120/3553/23 відповідачем зараховано до пільгового стажу період роботи з 20.03.1993 року по 20.07.1995 року включно, що складає 02 роки 04 місяці 01 день.

Суд відхиляє доводи позивача, що рішення прийняті на виконання судового рішення в окремому провадженні не розглядаються. Так, суд зазначає, що рішенням суду у справі № 120/3553/23 було зобов`язано зарахувати стаж та повторно розглянути заяву.

Прийнявши рішення на виконання вимог суду, орган Пенсійного фонду відмовив позивачу уже з інших підстав, що не було предметом розгляду у вказаній справі та мають інше правове регулювання. Відтак, головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області з прийняттям рішення № 16 створено фактично новий юридичний спір з підстав неможливості взаємозарахування стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах. (ч. 5 ст. 114 Закону № 1058-IV).

Також ч. 6 ст. 56 Закону № 1788 передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Зазначена норма не містить умови, що стаж позивача за Списком № 2 та за вислугу років повинен складати не менше ніж 12 років та 6 місяців.

Суд наголошує, що вказані норми містять лише умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах, що повністю відповідає наявному у позивача стажу роботи та його віку.

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача, що Законом № 1058-IV, зокрема, ст. 114 цього Закону, не передбачено взаємного зарахування періодів роботи, передбачених пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV та відповідно до ст. 55 Закону № 1788-XII, якщо право на пільгову пенсію визначається із зниженням пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач має стаж роботи: за Списком №2, що складає 00 років 08 місяців 05 днів та 02 роки 04 місяців 06 днів, зарахованих на виконання рішення суду; за вислугу років, що складає 09 років 11 місяців 10 днів, отже, відповідає загальному пільговому стажу відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що період роботи позивача, зарахований до стажу за Списком № 2, що дає право на пільгову пенсію, які не були зараховані відповідачем при вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років, підлягають взаємозарахуванню до стажу позивача за вислугою років, оскільки умови призначення пільгової пенсії, встановлені ст. 55 Закону № 1788-XII, є аналогічними умовами, які передбачені ст. 13 даного закону.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відмова головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в призначенні пенсії позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії.

Так, суд зазначає, що головним управлінням Пенсійного фонду України буде оцінено дотримання усіх умов лише після взаємозарахування стажу.

Враховуючи висновок суду про протиправність дій відповідача у не зарахуванні спірних періодів до стажу (за вислугою років) позивача при призначенні пенсії, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років період роботи за Списком № 2 та, відповідно, повторно розглянути заяву позивача.

Щодо зобов`язання призначити пенсію за вислугу років, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду, позивач, заявляючи дану вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат регулюються ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії № 16 від 08.02.2023 року.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років наявний пільговий стаж за Списком № 2.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років від 18.01.2022 року відповідно до пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесенні витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович