Справа № 932/7282/22
Суддя: Куцевол В. В.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/7282/22
Провадження № 2-а/932/146/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Чеховича Максима Олександровича , про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

06.12.2022 позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому прохає суд скасувати постанову серії ЕАР №06208999 від 24.11.2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена інспектором управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Чеховичем М.О., за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 24.11.2022 року відносно позивача інспектор УПП в Дніпропетровській області виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №06208999. Відповідно до вказаної постанови, 24.11.2022 року о 20 год. 34 хв. транспортний засіб марки «KIA» модель «Sorento» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_1 не виконав вимогу д.з. 2.2, а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив підпункт «Б» пункту 8.4 ПДР. На підставі вище викладеного, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач вважає, що постанову було складено незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що в результаті призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також представник позивача зазначив, що рухаючись по вул. Половецькій у бік Січеславської Набережної, о 20 год. 20 хв. по неосвітленій дорозі, у суцільній темряві, оскільки було вимкнене світло по місту, позивач перед перехрестям з вул. Князя Володимира Великого, перед пішохідним переходом на знак СТОП зупинив автомобіль, щоб переконатися чи немає пішоходів та чи не їде автомобіль по головній дорозі, тобто по вул. Князя Володимира Великого. Після переконання, що пішоходів немає та по головній дорозі не рухається автомобіль, позивач продовжив рух транспортного засобу. Що також може підтвердити свідок. Враховуючи вище зазначене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 12.12.2022 року, провадження по справі було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

07.03.2023 року, позивач усунув недоліки та надав до суду копію постанови.

Ухвалою від 08.03.2023 року, було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19.05.2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не погодився із заявленими вимогами та прохав відмовити у їх задоволенні. Посилався на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а щодо відсутності у оскаржуваній постанові суті правопорушення, значив, що постанова повністю відповідає вимогам ч. 2,3 ст. 283 КУпАП. Також зазначив, що позивач керуючи транспортним засобом марки «KIA» модель «Sorento» з реєстраційним номером НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив підпункт «Б» пункту 8.4 ПДР. Отже, відповідач вважає, що за вказаних обставин не має жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №06208999 від 24.11.2022 року, що винесена інспектором УПП в Дніпропетровській області Чеховичем М.О., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. У мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що водій ОСОБА_1 24.11.2022 року о 23 год. 34 хв. керував транспортним засобом марки «KIA» модель «Sorento» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2, а саме, здійснив проїзд без зупинки, чим порушив підпункт «Б» пункту 8.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами ст.280 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ч.1, 2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачає, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, наголошено на неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано жодних доказів, зокрема, матеріалів відеофіксації, які б свідчили про наявність у діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи є наявною лише постанова про притягнення позивача до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України, в той день та час.

Суд, надаючи оцінку діям відповідача, виходить з того, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

При цьому КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого у спірних правовідносинах не було дотримано.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати відповідно до вимог ч.5 ст.77 КАС України на підставі наявних доказів.

Відповідач будь-яких доказів на спростування тверджень позивача, що він вказаного адміністративного правопорушення не вчиняв, та підтвердження обставин викладених в оспорюваній постанові не надав. Відповідачем також не надано суду фото - та відеоматеріалів, які б підтверджували обставини, що викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, і саме до цього зводяться висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим слід скасувати постанову по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6208999 від 24.11.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесений позивачем судовий збір підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

До позову долучено докази понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 28.11.2022 року. Виконання договору від 22.11.2021 року з боку адвоката Черевка Є.М. підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання адвокатом правової допомоги від 02.12.2022 року, згідно із яким ним виконано такі роботи: надання усної юридичної консультації - 1000 грн., підготовка та надсилання адвокатського запиту- 1000 грн., підготовка, складання та подання позовної заяви- 1000 грн. Отже, позивачем доведено факт понесення витрат на правову допомогу на визначену ним суму.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Чеховича Максима Олександровича , про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6208999 від 24.11.2022 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Куцевол