Справа № 160/19448/22
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 липня 2023 року

м. Київ

справа № 160/19448/22

адміністративне провадження № К/990/22651/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі за позовом Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради до Північного офісу Держаудитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5», про визнання протиправним та скасування висновку про результати моніторингу процедури закупівлі,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до Північного офісу Держаудитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» про визнання протиправним та скасування висновку від 21 листопада 2022 року про результати моніторингу процедури закупівлі UА-2021-12-09-020161-с.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

26 червня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року. Заявник просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У цій справі предметом оскарження є висновок Держаудитслужби про результати моніторингу закупівлі, у якому Держаудитслужба зазначила про порушення позивачем як підконтрольною установою вимог абзацу другого частини десятої статті 3, частини третьої статті 10, частини першої статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі», порушення пункту 8 Порядку № 1082 та у зв`язку з цим, керуючись статтею 8 Закону України «Про публічні закупівлі», зобов`язала позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором, в тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення через електронну систему закупівель інформації та/або документи, що свідчать про вжиття заходів.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, в обґрунтування якого позивач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано пункт 5 частини сьомої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі», частину другу статті 2 КАС України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 120/1297/20-а.

Зокрема, заявник зазначає, що висновок контролюючого органу про результати моніторингу процедури закупівлі не містить конкретних заходів для виконання, тобто є неконкретизованим. Окрім того, в цій частині висновку не встановлено конкретний спосіб його виконання, вказівка щодо «здійснити заходи для усунення виявлених порушень шляхом припинення зобов`язань за договором з дотриманням вимог Господарського та Цивільного кодексів України, надалі не допускати таких порушень», на думку позивача, не є заходом щодо усунення порушень.

Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Аналізуючи доводи касаційної скарги, Судом установлено, що позивач, посилаючись у касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій, при вирішенні спору, не враховали висновки Верховного Суду, сформовані у справі № 120/1297/20-а, не звернув увагу на те, що судом у вказаній справі встановлено відсутність належного обґрунтування спірного висновку. У справі ж, що розглядається, судами, зокрема суд апеляційної інстанції з посиланням на висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 02 березня 2023 року у справі № 160/7736/21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 420/693/21, від 10 листопада 2022 року у справі № 200/10092/20, від 24 січня 2023 року у справі № 280/8475/20, від 13 січня 2023 року у справі № 260/2993/21, встановлено, що у висновку відповідач конкретизував, яких саме заходів має вжити позивач, визначив спосіб усунення виявлених під час моніторингу порушень, що свідчить про його чіткість та визначеність.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

Також касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України щодо неправильного застосування частини десятої статті 3, частини третьої статті 10, пункту 1 частини першої статті 31, части першої, другої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі», частин 1, другої статті 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні». Висновок щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах відсутній.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Аналізуючи зміст касаційної скарги, Судом установлено, що заявником не наведено підстав необхідності формування такого висновку, як і не зазначено який вплив висновок Верховного Суду буде мати для вирішення цього спору по суті вимог, що надалі також вирішує питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Заявник касаційної скарги, серед іншого, обґрунтовує касаційну скаргу також тим, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, що за змістом відповідає підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу заявника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Крім того, Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження так само, як і норму права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Крім того, Верховний Суду зазначає, що позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, яким залишено без змін рішення суду першої інстанції. Проте, прохальна частина касаційної скарги не містить вимоги до суду касаційної інстанції щодо рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі за позовом Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради до Північного офісу Держаудитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5», про визнання протиправним та скасування висновку про результати моніторингу процедури закупівлі повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко