Справа № 420/9544/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9544/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів моєї роботи з 19.02.1997 по 27.09.1998 роки - на посаді медсестри палатної у відділенні реанімації та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 04.03.1997 по 02.08.2001 роки - на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку АДРЕСА_2 , з 23.10.2008 по 31.10.2010 та з 02.11.2010 по 15.03.2016 роки - на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради та з 16.03.2016 по 28.02.2022 роки - на посаді лікаряанестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцевосудинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати мені, ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі:

з дати призначення пенсії з 10.02.2016 року періоди роботи на посаді медсестри палатної у відділенні реанімації та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 19.02.1997 по 27.09.1998 роки, на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії в Об`єднанні пологового будинку № 5 з 04.03.1997 по 02.08.2001 роки, на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 23.10.2008 по 31.10.2010 та з 02.11.2010 по 30.11.2015 роки;

з 01.04.2018 року - період роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 01.12.2015 по 15.03.2016 роки, на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 16.03.2016 по 28.02.2018 роки;

з 01.04.2020 року період роботи на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 01.03.2018 по 28.02.2020 роки;

з 01.04.2022 року період роботи на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 01.03.2020 по 28.02.2022 роки.

Позов мотивовано тим, що з 10.02.2016 року ОСОБА_1 отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Автоматичний перерахунок пенсії мені проводився 01.04.2018 року, з 01.04.2020 року та з 01.04.2022 року. 30.03.2023 року позивач за відповідними роз`ясненнями через електронну пошту звернувся із заявою до відповідача і просив перевірити пенсійну справу щодо правильності обчислення страхового стажу та заробітної плати, надати роз`яснення щодо обчислення мого страхового стажу, в тому числі в лікувальних закладах, надати роз`яснення щодо варіантів розрахунку моєї заробітної плати при перерахунках пенсії у 2018, 2020 та 2022 роках, надати копії розрахунку стажу та розпоряджень про перерахунок пенсії, які наявні в пенсійній справі. З наданої відповідачем відповіді позивачу стало відомо, що до страхового стажу в подвійному розмірі не зараховані періоди роботи з 19.02.1997 по 27.09.1998 на посаді медичної сестри палатної відділення реанімації та інтенсивної терапії Одеської обласної клінічної лікарні та з 04.03.1997 по 02.08.2001 на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку №5, оскільки Вами не надані довідки про відсутність окремого реанімаційного відділення та про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати. Проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону. Позивач вважає зазначені дії відповідача щодо незарахування до пільгового стажу вказаних періодів роботи протиправним та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Ухвалою суду від 05 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відтак, у період з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється відповідно до Закону № 1058, за період до 01.01.2004 - на підставі законодавства, що діяло раніше. До набрання чинності Законом № 1058 пенсійне забезпечення регулювалось Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 (надалі - Закон № 1788). Відповідно до ст. 60 Закону № 1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Враховуючи те, що з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, яким не передбачаються пільги у вигляді зарахування стажу в подвійному розмірі для посад, на яких працював Позивач, з 01.01.2004 відсутні законні підстави для обчислення стажу Позивача в подвійному розмірі. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається саме на ст. 60 Закону № 1788, як на підставу для зарахування спірного періоду роботи в подвійному розмірі. Вважаємо, що посилання Позивача на ст.60 Закону № 1788 є безпідставними з огляду на наступне. Так, відповідно до п.16 Розділу "Прикінцеві положення" Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. При цьому, положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Отже, Законом № 1058 визначено, що положення Закону № 1788 застосовуються виключно в частині призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій осіб. При цьому будь-який закон або інший нормативно-правовий акт застосовується виключно у разі якщо він не суперечить положенням Закону №1058. Враховуючи те, що ст.60 Закону № 1788 вочевидь суперечить положенням ст.24 Закону №1058 в порядку обчислення страхового стажу, такі положення не можуть бути застосовані. Відтак, жодних законних підстав для застосування ст. 60 Закону № 1788 для зарахування в подвійному розмірі спірного стажу позивача у Головного управління не існує.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що у відзиві представник відповідача не надав жодного контраргументу на підтримку правомірності дій управління та не спростував жодного доводу позовної заяви. При цьому, зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

З 10.02.2016 року ОСОБА_1 , отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Пенсію обчислено виходячи із страхового стажу 40 років 3 місяці та її розмір на 01.04.2023 року становить 3916 грн. 16 коп.

Автоматичний перерахунок пенсії мені проводився 01.04.2018 року, з 01.04.2020 року та з 01.04.2022 року.

30.03.2023 року позивач за відповідними роз`ясненнями через електронну пошту звернувся із заявою до відповідача і просив перевірити пенсійну справу щодо правильності обчислення страхового стажу та заробітної плати, надати роз`яснення щодо обчислення мого страхового стажу, в тому числі в лікувальних закладах, надати роз`яснення щодо варіантів розрахунку моєї заробітної плати при перерахунках пенсії у 2018, 2020 та 2022 роках, надати копії розрахунку стажу та розпоряджень про перерахунок пенсії, які наявні в моїй пенсійній справі.

У листі-відповіді № 8707-7847/Т-02/8-1500/23 від 17.04.2023 року відповідач зазначив, що з 10.02.2016 позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи розраховану за нормами статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) в розмірі 90 % пенсії за віком, обчислену як працюючій особі при страховому стажі 40 років 3 місяці (стаж враховано по 30.11.2015), в тому числі додатковий стаж 19 років, середньомісячній заробітній платі, визначеній за періоди з 01.07.2000 по 30.11.2015 згідно даних персоніфікованого обліку (коефіцієнт заробітку 1,44189).

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону, у разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку).

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку.

Слід мати на увазі, що згідно з частиною 1 статті 24 Закону до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

У зв`язку із зазначеним, при перерахунку пенсії проведено перерозподіл наявного страхового та додаткового стажу, що не впливає на коефіцієнт стажу.

На зазначених підставах з 01.04.2018 пенсію в автоматичному режимі перераховано при страховому стажі 40 років 3 місяці (стаж враховано по 28.02.2018), в тому числі додатковий стаж - 16 років 9 місяців, середньомісячній заробітній платі, визначеній за періоди з 01.07.2000 по 30.11.2015 згідно даних персоніфікованого обліку.

З 01.04.2020 пенсію автоматично перераховано при страховому стажі 40 років 3 місяці (стаж враховано по 28.02.2020), в тому числі додатковий стаж 14 років 9 місяців, середньомісячній заробітній платі, визначеній за періоди з 01.07.2000 по 30.11.2015 згідно даних персоніфікованого обліку.

З 01.04.2022 пенсію автоматично перераховано при страховому стажі 40 років 3 місяці (стаж враховано по 28.02.2022), в тому числі додатковий стаж 12 років 9 місяців, середньомісячній заробітній платі, визначеній за періоди з 01.07.2000 по 30.11.2015 згідно даних персоніфікованого обліку.

Перерахунки по заробітній платі не проведено, оскільки зменшується коефіцієнт заробітної плати».

Пенсію обчислено при страховому стажі 40 років 3 місяці, середньомісячній заробітній платі 10677,24 грн, та її розмір з 01.03.2023 становить 3916,16 грн, де: (розмір пенсії за віком 4297,59 грн; доплата за 5 років понаднормативного стажу 53,70 грн) * 90 %.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу у пільговому обчисленні зараховуються періоди роботи в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у інших інфекційних закладах (відділеннях), у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів охорони здоров`я.

Тобто страховий стаж до 1 січня 2004 року обчислюється з урахуванням норм статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До страхового стажу в подвійному розмірі не зараховані періоди роботи з 19.02.1997 по 27.09.1998 на посаді медичної сестри палатної відділення реанімації та інтенсивної терапії Одеської обласної клінічної лікарні та з 04.03.1997 по 02.08.2001 на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку № 5, оскільки Вами не надані довідки про відсутність окремого реанімаційного відділення та про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

02.08.2002 року за вих. № 03-2/1751-02-4 Міністерство праці та соціальної політики спрямувало до територіальних управлінь праці та соціального захисту населення спільний лист Мінпраці, Пенсійного фонду та Міністерства охорони здоров`я щодо зарахування часу роботи у патологоанатомічних відділеннях (бюро), відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів до стажу роботи у подвійному розмірі, для використання у практичній роботі (копія додається).

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів у трудових книжках позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в період з 19.02.1997 по 27.09.1998 роки позивас працював у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради (після перейменування) (далі КНП «ООКЛ» ООР) на посаді медсестри палатної у відділенні реанімації та інтенсивної терапії.

З 04.03.1997 по 02.08.2001 роки я працював в Об`єднанні пологового будинку № 5 на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку № 5.

З 23.10.2008 по 31.10.2010 роки та з 02.11.2010 по 15.03.2016 роки позивач працював у КНП «ООКЛ» ООР на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії.

З 16.03.2016 по 28.02.2022 роки (по облікову дату останнього перерахунку) позивач працював у КНП «ООКЛ» ООР на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії (після перейменування)..

При цьому, відповідач не заперечує наявність у позивача стажу роботи у патологоанатомічних відділеннях (бюро), в період з 01.01.2004 року по 28.02.2022 року , а заперечує проти подвійного зарахування стажу лише з підстав набрання чинності 01.01.2004 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який не містить положень аналогічних ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В той же час, на момент виникнення спірних правовідносин стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

З аналізу положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV слідує, що вказаний Закон не зупиняє дію норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 року по справі № 462/1713/17, від 23.01.2019 року по справі № 485/103/17, від 04.12.2019 року по справі № 689/872/17.

Також, у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

За таких підстав, доводи представника відповідача щодо того, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періоди з 01.01.2004 суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до вимог ст.14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь - якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі, у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10), рішення набуло статусу остаточного від 26 вересня 2014 року. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (див. вищенаведене рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Кореску v. Slovakia), п. 50; «Anheuser-Busch Inc. проти Португалії» (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року ).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів моєї роботи з 19.02.1997 по 27.09.1998 роки - на посаді медсестри палатної у відділенні реанімації та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 04.03.1997 по 02.08.2001 роки - на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку АДРЕСА_2 , з 23.10.2008 по 31.10.2010 та з 02.11.2010 по 15.03.2016 роки - на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради та з 16.03.2016 по 28.02.2022 роки - на посаді лікаряанестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцевосудинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі: з дати призначення пенсії з 10.02.2016 року періоди роботи на посаді медсестри палатної у відділенні реанімації та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 19.02.1997 по 27.09.1998 роки, на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії в Об`єднанні пологового будинку № 5 з 04.03.1997 по 02.08.2001 роки, на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 23.10.2008 по 31.10.2010 та з 02.11.2010 по 30.11.2015 роки; з 01.04.2018 року - період роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 01.12.2015 по 15.03.2016 роки, на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 16.03.2016 по 28.02.2018 роки, та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів моєї роботи з 19.02.1997 по 27.09.1998 роки - на посаді медсестри палатної у відділенні реанімації та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 04.03.1997 по 02.08.2001 роки - на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку АДРЕСА_2 , з 23.10.2008 по 31.10.2010 та з 02.11.2010 по 15.03.2016 роки - на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради та з 16.03.2016 по 28.02.2022 роки - на посаді лікаряанестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцевосудинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до страхового стажу в подвійному розмірі:

з дати призначення пенсії з 10.02.2016 року періоди роботи на посаді медсестри палатної у відділенні реанімації та інтенсивної терапії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 19.02.1997 по 27.09.1998 роки, на посаді медбрата анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії в Об`єднанні пологового будинку № 5 з 04.03.1997 по 02.08.2001 роки, на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 23.10.2008 по 31.10.2010 та з 02.11.2010 по 30.11.2015 роки;

з 01.04.2018 року - період роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 01.12.2015 по 15.03.2016 роки, на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 16.03.2016 по 28.02.2018 роки;

з 01.04.2020 року період роботи на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 01.03.2018 по 28.02.2020 роки;

з 01.04.2022 року період роботи на посаді лікаря-анестезіолога для ліжок інтенсивної терапії відділення інтервенційної серцево-судинної та нейроваскулярної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради з 01.03.2020 по 28.02.2022 роки та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко