Справа № 120/2061/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 липня 2023 р. Справа № 120/2061/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Маслоід О.С.,

за участі секретаря судового засідання: Сомик Ю.О.,

представника позивача: Слюсар О.В.,

представника відповідача: Пензова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: Командитного товариства "Бізнес Гарант" (вул. К. Василенка, 20, м. Вінниця, 21027) до Закарпатської митниці (вул. Собранецька, 21, м. Ужгород, 88000) про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Командитне товариство «Бізнес Гарант» (далі - позивач) з позовом до Закарпатської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги.

Позов обґрунтовано тим, що згідно угоди про надання фінансових гарантій ним надано гарантію 23.02.2022 року. Транспортний засіб до 05.03.2022 року повинен був прибути до Волинської митниці. Але 24.02.2022 року розпочалась війна і транспортний засіб зник по дорозі від Закарпатської митниці. Позивач вчиняв ряд дій щодо розшуку транспортного засобу, що підтверджується відповідними документами, але до теперішнього часу транспортний засіб та товар не знайдено. 17.11.2022 року позивачем була отримана спірна вимога про сплату митних платежів. Позивач вважає її протиправною, оскільки обставини непереборної сили завадили виконати свої зобов`язання. Позивач також вказує, що відповідачем не повідомив гаранта про настання гарантійного випадку, не надав можливості надати пояснення або заперечення.

Разом із позовною заявою позивачем до суду надана заява про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 06.03.2023 року задоволена.

Ухвалою від 08.03.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 30.03.2023 року.

20.03.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

28.03.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ним вказано, що у зв`язку із відсутністю інформації про надходження товарів до митниці призначення Волинської митниці та з метою з`ясування фактичних обставин ним були вчинені певні дії. Надалі між сторонами було листування стосовно з`ясування обставин зникнення транспортного засобу із товаром і режимі транзиту. Під час вказаного листування позивачем відповідачеві так і не було надано документу, на підтвердження обставин непереборної сили, ним було складено акт про настання гарантійного випадку та спірну вимогу про сплату митних платежів. Відповідач вказує на те, що відсутні докази знищення або безповоротного пошкодження товару, відповідно ним правомірно було винесено спірну вимогу. Сертифікат торгово-промислової палати виданий після спірної вимоги.

29.03.2023 року ухвалою суду задоволено клопотання відподача щодо розгляду справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 30.03.2023 року представником позивача було заявлено клопотання про оголошення перерви, яке задоволено судом, судове засідання відкладено на 12.04.2023 року.

31.03.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

03.04.2023 року ухвалою суду задоволено клопотання відповідача щодо розгляду справи в режимі відеоконференції.

03.04.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ним зазначено, що акт про настання гарантійного випадку складений понад вісім місяців з моменту не доставлення товару, що є порушенням п. 4.1. угоди, позивача не залучено до з`ясування обставин настання гарантійного випадку, що є порушенням угоди та ч. 5 ст. 307 Митного кодексу України (далі МК України), позивачем спірна вимога отримана 17.11.2022 року, а сертифікат торгово-промислової палати від 11.11.2022 року. Позивач також вказала про зміни до МК України з 01.10.2022 року стосовно забезпечення сплати митних платежів та звернув увагу на порядок надіслання вимоги про сплату митних платежів.

Цього ж дня до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де ним вказано про не застосування змін до МК України з 01.10.2022 року, оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 3 МК України при митному контролі та оформленні товарів застосовуються норми, які є чинними на момент прийняття митної декларації.

12.04.2023 року судове засідання не відбулось у зв`язку із неявкою представника відповідача, судове засідання відкладено на 17.05.2023 року.

24.04.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Згідно наказу Вінницького окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року № 027-В/К суддя Маслоід О.С. перебувала у відпустці з 24.04.2023 року по 08.05.2023 року.

09.05.2023 року ухвалою суду задоволено клопотання відповідача щодо розгляду справи в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 17.05.2023 року сторони надавали пояснення по суті спірних правовідносин, задавали запитання, судове засідання відкладено на 06.06.2023 року.

У судове засідання 06.06.2023 року представник позивача не з`явився, судове засідання відкладено на 13.06.2023 року.

У судовому засіданні 13.06.2023 року судом продовжувалось з`ясування обставин справи, суд перейшов до дослідження доказів по справі, судове засідання відкладено на 29.06.2023 року.

26.06.2023 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення стосовно розмежовування способів забезпечення сплати митних платежів шляхом надання фінансових гарантій та шляхом гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року, відмінності порядків та структури таких способів забезпечення сплати митних платежів та відповідно про незастосовність до спірних правовідносин практики Верховного Суду від 08.02.2021 року по справі № 814/1958/17.

29.06.2023 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких ним наголошено про необхідність застосування до спірних правовідносин вказаної судової практики.

У судовому засіданні 29.06.2023 року судом продовжувалось дослідження доказів по справі, судове засідання відкладено на 11.07.2023 року.

07.07.2023 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення стосовно порушення відповідачем порядку надіслання позивачеві спірної вимоги у зв`язку із змінами до МК України 01.10.2022 року та неможливості посилання на ч. 1 ст. 3 МК України, оскільки винесення вимоги про сплату митних платежів не стосується здійснення митним органом митного контролю та оформленню товарів та відповідно не застосовування норм, які є чинними на момент прийняття митної декларації, а необхідності застосування норм права станом на момент прийняття спірної вимоги.

У судовому засіданні 11.07.2023 року сторони надавали додаткові пояснення, судом закінчено дослідження доказів.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач відповідно Угоди № 7 про надання фінансових гарантій органам доходів і зборів фінансовим посередником від 27.01.2014 року, укладеної з Міністерством доходів і зборів України, є незалежним фінансовим посередником, уповноваженим Міністерством доходів і зборів України на надання органам доходів і зборів фінансових гарантій та внесений до реєстру гарантів. Позивач надає фінансові гарантії сплати митних платежів у разі невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятих перед митними органами зобов`язань, що випливають з митних процедур відповідно до МК України.

23.02.2022 року позивач надав індивідуальну (одноразову) фінансову гарантію № 805225-U21-320650 відповідачеві за вантажною митною декларацією UA305060/2022/002681 в режимі "транзит" автомобільним транспортом транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 (Білорусь), перевізник ПП ОСОБА_1 , декларант - СП ТОВ «РST Україна», товар частини сільськогосподарських машин, який мав бути доставлений до Волинської митниці пункт пропуску Доманове до 05.03.2022 року.

Однак у строк до 05.03.2022 року товар до митниці призначення не доставлено.

11.11.2022 року позивачем отримано сертифікат № 3200-22-1374 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), де вказано, що Київська обласна (регіональна) торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану, протиправні дії третіх осіб. Вказаний сертифікат виданий позивачеві щодо обов`язку (зобов`язання) забезпечити доставку товару, який переміщувався транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 (Білорусь) під митним контролем у митному режимі транзиту за митною декларацією UA305060/2022/002681 від 23.02.2022 року та під фінансовою гарантією від 23.02.2022 року № 805225-U21-320650. Вказаний сертифікат виданий відповідно до норм чинного законодавства, заяви СП ТОВ «РST Україна» про злочин та витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 0001262, дата реєстрації 04.11.2022 року.

17.11.2022 року позивачем від відповідача отримано акт про настання гарантійного випадку від 26.10.2022 року № 1 та спірна вимога про сплату належних сум митних платежів за гарантією від 26.10.2022 року № 1 на суму 263 955,09 грн.

В акті про настання гарантійного випадку у графі особливі відмітки вказано: документа, якій би підтверджував дію обставин непереборної сили, виданого уповноваженим на це державним органом або особою, уповноваженою на це згідно з чинним законодавством, внаслідок яких товар не був доставлений у митницю призначення, визначеного п. 5.2. Угоди від 27.01.2014 року, особою відповідальною за сплату митних платежів до Закарпатської митниці, не надано.

Цього ж дня позивачем направлено на адресу відповідача вказаний сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Вважаючи, що винесена вимога про сплату належних сум митних платежів за гарантією від 26.10.2022 року № 1 є протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 МК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Відповідно до статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, а в разі поміщення товарів на підставі документа, зазначеного у частині шостій статті 94 цього Кодексу, - до закінчення строку, визначеного відповідно до законодавства, яке встановлює основні засади організації та здійснення режиму спільного транзиту товарів;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Так, згідно з п. 1 абз. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, якщо інше не передбачено цією статтею: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення.

При ввезенні товарів на митну територію України з метою подальшого їх поміщення у відповідний митний режим митний режим транзиту завершується фактичним доставленням товарів до визначеного митним органом або узгодженого з ним місця доставки.

Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, митному органу призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Митний орган призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі припинення митного режиму транзиту згідно з частиною восьмою цієї статті вивезення товарів за межі митної території України не вимагається, а гарантії, надані відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 92 цього Кодексу, підлягають поверненню (вивільненню).

Ст. 193 МК України визначено, що за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

У разі втрати або видачі без дозволу митного органу товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. Порушення перевізником встановлених цим Кодексом строків доставки товарів, якщо виконано всі інші вимоги, не створює для нього зобов`язання щодо сплати митних платежів.

Перевізник звільняється від зобов`язання щодо сплати митних платежів лише у разі, якщо товари, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, було знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили.

У випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов`язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання митним органам забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

Надання митним органам забезпечення сплати митних платежів є обов`язковим при ввезенні на митну територію України та/або переміщенні територією України прохідним та внутрішнім транзитом товарів за переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1- 3 ст. 305 МК України, у редакції, яка була чинною до 01.10.2022 року, спосіб забезпечення сплати митних платежів обирається власником товарів чи уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Ст. 306 МК України, у редакції, яка була чинною до 01.10.2022 року, передбачено, що способами забезпечення сплати митних платежів є:

1) фінансові гарантії;

2) гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенції МДП) 1975 року;

3) гарантування на умовах Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) із застосуванням книжки (карнету) А.Т.А.

Відповідно до ч. 2,3, 5-7 ст 307 МК України, у редакції, яка була чинною до 01.10.2022 року, взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод. Фінансова гарантія видається гарантом і надається митним органам особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України.

У разі невиконання особою зобов`язання із сплати митних платежів, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, митний орган із залученням представників гаранта, що видав таку гарантію, з`ясовує обставини невиконання зобов`язання, після чого направляє цьому гарантові вимогу щодо сплати належної суми митних платежів. До вимоги додаються завірені митним органом копії документів, що підтверджують невиконання зобов`язання. Процедура направлення вимоги та перелік обов`язкових документів, що до неї додаються, визначаються в угоді, передбаченій частиною третьою статті 314 цього Кодексу.

Фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів не надається, якщо сума митних платежів, що підлягають сплаті, не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро, крім випадків надання фінансових гарантій згідно з главами 8 і 20 цього Кодексу.

Вивільнення (повернення) фінансової гарантії здійснюється не пізніше двох годин після отримання відповідним митним органом підтвердження фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 МК України, у редакції, яка була чинною до 01.10.2022 року, забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах:

1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа);

2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу митного органу (грошова застава).

У відповідності до вимог ст. 310 МК України у випадках, зазначених у цьому Кодексі, фінансові гарантії надаються митним органам під час або до декларування товарів до митного режиму транзиту, попереднього декларування товарів, до їх прибуття на митну територію України та під час декларування товарів до митних режимів, що передбачають сплату митних платежів або передбачають перебування товарів під митним контролем до моменту закінчення дії відповідного митного режиму.

Фінансові гарантії надаються:

1) у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов`язання гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу митного органу);

2) у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок митного органу.

Фінансові гарантії надаються на суму митних платежів, нарахованих на товари, які декларуються за однією митною декларацією або заявляються до митного режиму транзиту за одним транспортним документом.

Згідно ст. 311 МК України митні органи як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов`язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу митного органу кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов`язань із сплати митних платежів.

Митний орган направляє гарантові, що видав гарантію у вигляді документа, вимогу щодо сплати митних платежів у разі:

1) перевищення більше ніж на 10 днів встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного митного органу - від одного підрозділу цього органу до іншого);

2) встановлення митним органом факту порушення вимог і умов митних режимів з умовним звільненням від оподаткування митними платежами;

3) настання терміну сплати податкових зобов`язань відповідно до розділу III цього Кодексу;

4) встановлення митним органом факту порушення вимог і умов тимчасового ввезення або транзиту товарів, транспортних засобів особистого користування, що переміщуються через митний кордон України громадянами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Гарант зобов`язаний не пізніше трьох банківських днів, наступних за днем отримання вимоги та документів, що підтверджують настання гарантійного випадку, перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету.

Після завершення митного оформлення товарів чи процедури транзитного перевезення товарів та за відсутності порушення особою зобов`язань із сплати митних платежів фінансова гарантія не пізніше двох годин після того, як митний орган отримає підтвердження фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, вивільняється (повертається) цим митним органом. При вивільненні (поверненні) індивідуальної (одноразової) фінансової гарантії у паперовому вигляді митним органом на всіх її примірниках проставляється відбиток відповідного митного забезпечення.

Підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, є:

1) щодо транзитного перевезення товарів - повідомлення, у тому числі в електронному вигляді, митному органу відправлення митним органом призначення (завершення транзитного перевезення) про доставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до наданих зобов`язань;

2) завершення процедур митного контролю та оформлення товарів до митного режиму, у який задекларовано товари;

3) завершення дії митного режиму, що передбачав перебування товарів під митним контролем весь час дії такого режиму;

4) виконання зобов`язання із сплати митних платежів у разі коригування митної вартості відповідно до розділу III цього Кодексу.

Дія фінансової гарантії припиняється:

1) на вимогу гаранта, за умови відсутності прикріплень фінансової гарантії до митної декларації або документа контролю за переміщенням товарів, шляхом надсилання авторизованого електронного повідомлення;

2) у разі відсутності факту ввезення товару на територію України за попередньою митною декларацією, до якої прикріплена індивідуальна (одноразова) фінансова гарантія, протягом 30 днів з дати оформлення цієї декларації митним органом;

3) у разі відкликання або визнання недійсною в порядку, передбаченому цим Кодексом, митної декларації, до якої прикріплена індивідуальна (одноразова) гарантія.

Згідно ст. 312 МК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого фінансовою гарантією, наданою у вигляді документа, суми митних платежів, що підлягають сплаті, повинні бути перераховані гарантом на рахунок митного органу впродовж трьох банківських днів з дня отримання гарантом вимоги митного органу про таку сплату. Форма вимоги встановлюється в угоді, передбаченій частиною третьою статті 314 цього Кодексу.

Отримані від гаранта кошти в рахунок погашення зобов`язань перераховуються митним органом до державного бюджету впродовж одного робочого дня.

Аналіз вказаних норм доводить, що під час транзиту товари переміщуються через митну територію України без сплати митних платежів. Такі товари повинні перебувати у незмінному стані; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення визначеного строку та мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування. Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі порушення вимог щодо переміщення товару в режимі транзиту, відповідальність (сплата митних платежів) може бути покладено або на перевізника, у разі втрати товарів чи видачі товару без дозволу митного органу (за виключенням знищення або безповоротного пошкодження внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили), або на гаранта, що видав гарантію у вигляді документа, у разі перевищення більше ніж на 10 днів встановленого строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення. Чітко визначено коло осіб, на яких покладено відповідальність за порушення строків доставки товарів в режимі транзитного перевезення, випадки в яких та чи інша особа (перевізник чи гарант) несе відповідальність саме у вигляді сплати митних платежів.

З матеріалів справи вбачається, що оформлений 23.02.2022 року в режимі транзиту товар за митною декларацією № UA305060/2022/002681 повинен був бути доставлений до Волинської митниці до 05.03.2022 року. Позивач виступив гарантом щодо сплати суми митного боргу в разі порушення перевізником зобов`язання про доставку товару до митниці призначення у термін транзиту. У вказаний термін товар не був доставлений, транспортний засіб зник по дорозі до митниці призначення.

Позивачем був вчинений ряд активних дії щодо розшуку транспортного засобу та товару, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем під час судового розгляду справи.

Оскільки товар не був доставлений у призначений строк у митницю призначення, на підставі акту про настання гарантійного випадку від 26.10.2022 року № 1 відповідачем прийнято спірну вимогу про сплату належної суми митних платежів за гарантією.

Як вже зазначалось, митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Обов`язок із сплати митних платежів припиняється, зокрема, якщо товари до їх випуску виявилися знищеними або безповоротно втраченими внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за нормальних умов транспортування, зберігання або використання (експлуатації) та за відсутності порушень вимог та умов, установлених цим Кодексом, а також внаслідок природних втрат, які підтверджуються відповідними актами.

Отже, у випадках, коли вантаж знищений або втрачений внаслідок дії непереборної сили, конфіскований або вилучений державними органами, гарантійний випадок не настає, а обов`язок зі сплати митних платежів у гаранта не виникає, режим транзиту припиняється.

Процедуру підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили врегульовано р. VIІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за №1669/21981 (далі - Порядок № 657).

П. 1 р. VIІІ Порядку № 657 положення цього розділу застосовуються у випадках, коли Кодексом або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Відповідно до п. 2 р. VIІІ Порядку № 657 обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно п. 3 р. VIІІ Порядку № 657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та видача сертифікатів про такі обставини належить до повноважень Торгово-промислової палати України та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 року № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 року та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

П. 6.1 цього Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Війна є форс-мажорною обставиною в силу закону.

Відповідно до п. 1.3 Угоди гарантійний випадок - факт невиконання особою, відповідальною за сплату митних платежів, взятого на себе зобов`язання, що підтверджується актом про настання гарантійного випадку, в зв`язку із настанням якого гарант зобов`язується сплатити органу доходів і зборів кошти в сумі митного боргу за відповідною гарантією.

Згідно з п. 5.1 Угоди не вважається гарантійним випадок, коли особа, відповідальна за сплату митних платежів, не виконала зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили.

Під обставинами непереборної сили розуміється надзвичайна і непереборна за наявних умов сила, дія якої викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від сторін Угоди (блокади, страйк, дорожньо-транспортна пригода), що призвела до знищення товару.

П. 5.2 Угоди визначено, що достатнім доказом дії обставин непереборної сили сторони визнають документ, виданий уповноваженим на це державним органом або особою, уповноваженою на це згідно з чинним законодавством.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", що затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, по всій території України з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України.

В подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та наразі в Україні продовжує діяти воєнний стан.

У зв`язку із військовою агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України, Кабінетом Міністрів України затверджено розпорядження №188-"Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю". Зокрема, з 00 год. 00 хв. 28.02.2022 року тимчасово закриті пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю на усій ділянці кордону з РФ, РБ, а також на центральній ділянці українсько-молдовського кордону.

Заради надійності та стабільності функціонування банківської системи 24.02.2022 року Правління Національного банку України прийняло постанову "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" № 18 (далі Постанова № 18), якою визначено основні правила роботи банків в умовах війни. Зокрема, уповноваженим установам забороняється здійснювати будь-які валютні операції: з використанням російських рублів та білоруських рублів; учасником яких є юридична або фізична особа, яка має місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь; для виконання зобов`язань перед юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстрована/постійно проживає) в Російській Федерації або в Республіці Білорусь (п. 17).

На підставі ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про ведення воєнного стану в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що підтверджується листом від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 (https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf).

Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами ця суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких -го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Крім того, згідно загальних засад права загальновідомими є обставини, які відомі широкому колу осіб, в тому числі і складу суду. Вони не потребують доказування тому, що об`єктивність їх існування очевидна.

У відповідності до вимог ст. 78 КАС Україн обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Наявність положення воєнного стану в Україні є загальновідомим фактом.

Крім того, сертифікатом Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-22-1374 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчено наявність форс-мажорних обставин щодо обов`язку (зобов`язання) забезпечити доставку товару, який переміщувався транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 (Білорусь) за митною декларацією UA305060/2022/002681 від 23.02.2022 року та під фінансовою гарантією від 23.02.2022 року № 805225-U21-320650.

Твердження відповідача, що вказаний сертифікат не є належним та допустимим доказом у справі, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як уже зазначалося, відповідно до п. 5.1 Угоди не вважається гарантійним випадком випадок, коли особа, відповідальна за сплату митних платежів, не виконала зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили». При цьому, за змістом п. 5.2 Угоди достатнім доказом дії обставин непереборної сили Сторони визнають документ, виданий уповноваженим на це державним органом або особою, уповноваженою на це згідно з чинним законодавством.

Суд зазначає, що отриманню вказаного сертифікату передувало вчинення декларантом та позивачем ряд дій стосовно розшуку транспортного засобу, товару та підготовка певного пакету необхідних документів. Як вже зазначалось, вказаний сертифікат, зокрема, видано на підставі витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 0001262. Відповідачем також вчинялись певні заходи щодо з`ясування обставин зникнення транспортного засобу, що також підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось ним під час судового розгляду справи.

Крім цього, наявність воєнного стану в Україні є загальновідомим фактом, а Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що підтверджується листом від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1.

В цьому контексті, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на момент прийняття спірної вимоги йому позивачем не було надано документа, якій би підтверджував дію обставин непереборної сили, внаслідок яких товар не був доставлений у митницю призначення.

За таких обставин, сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-22-1374 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий уповноваженим на це органом та засвідчує форс-мажорні обставини саме для цього конкретного випадку, і є належним та допустимим доказом відсутності гарантійного випадку.

Щодо обставин знищення або безповоротного пошкодження, суд зазначає, що зазначений сертифікат виданий на період дії форс мажорних обставин (обставин непереборної сили), які мали місце на момент настання строку виконання перевізником своїх зобов`язань.

В матеріалах справи наявні докази звернення позивача із заявою про злочин щодо неправомірного заволодіння транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_2 , причіп А6117Е1 та вантажу, який ним перевозився, порушення кримінального провадження стосовно зникнення даного автомобіля із вантажем. Після закінчення дії форс мажорних обставин, відповідно, перевізник або гарант мають надати в митницю призначення вантаж або надати митниці відповідні документи, що підтверджують його знищення. Ці документи мають бути складені відповідними державними та правоохоронними органами, що і здійснюється, у даному випадку, при проведенні досудового розслідування.

В матеріалах справи наявний також висновок Вінницької торгово-промислової палати № 23/12/54 від 28.02.2023 року, яким описані обставини військової агресії, її наслідки, зокрема, п. 3 й щодо фінансової гарантії № 805225-U21-320650 про забезпечення виконання зобов`язань перевізника СП ТОВ «РST Україна». Відповідно до цього висновку Вінницька Торгово-промислова палата вказала, що збройна агресія РФ проти України та обмежувальні рішення та заходи, прийняті органами державної влади України у зв`язку з цим, є надзвичайними обставинами, які виникли під час здійснення транзитних операцій. Документально підтверджені обставини, а саме примусове вилучення транспортних засобів та вантажів, закриття пунктів пропуску через кордон, зниження вантажу внаслідок активних бойових дій, накладення арешту, протиправні дії третіх осіб, мають надзвичайний, непередбачуваний та невідворотний характер, який в даних умовах не залежить від волі, бажань і дій заявника і мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом неможливості виконання перевізниками та декларантами зобов`язань у встановлені строки. У вказаному висновку Вінницька торгово-промислова палата у висновку підсумувала, що враховуючи умови Угоди, невиконання особами, відповідальними за вивезення вантажів та сплату митних платежів за вантажними деклараціями, серед яких № UA UA305060/2022/002681 від 23.02.2022 року, за даних обставин не є гарантійним випадком, оскільки зобов`язана особа не виконала зобов`язання внаслідок обставин непереборної сили.

Крім цього, відповідачем не надано належних доказів того, що вказаний товар не є знищенним або випущений у вільний обіг.

Враховуючи, що описані обставини є об`єктивними, непереборними та не залежали від волі осіб, на яких покладено обов`язок доставки вантажу до митниці призначення, та виникли до настання терміну доставки вантажу, тривали на момент виникнення спірної вимоги, дані обставини, на переконання суду, не є гарантійним випадком за фінансовою гарантію № 805225-U21-320650 про забезпечення виконання зобов`язань перевізника СП ТОВ «РST Україна».

Крім того, суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо деяких питань виконання гл. 5 р. IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони", який набрав чинності 01.10.2022 року, внесені зміни до МК України та п. 84 викладено в новій редакції р. X "Розділ X "Забезпечення сплати митних платежів".

Відповідно до даного розділу процедура направлення вимоги гаранту та з`ясування відповідних обставин невиконання зобов`язань є зовсім інша.

Так, ст. 317 МК України встановлено порядок надсилання запитів та отримання інформації митним органом, який здійснив випуск товарів.

Ч. 8 даної статті визначено, що у разі встановлення факту виникнення обов`язку із сплати митних платежів митний орган, який здійснив випуск товарів, вживає заходів для ідентифікації осіб, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів.

Ч. 2 ст. 317-1 МК України визначено, що митний орган, відповідальний за здійснення контролю сплати митних платежів, не пізніше трьох робочих днів після розрахунку суми митних платежів складає та направляє вимогу про сплату митних платежів за формою, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, кожній особі, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, відповідно до частин першої і третьої статті 293 цього Кодексу.

Ч. 3,4 цієї статті передбачається, що особа, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів відповідно до частин першої і третьої статті 293 цього Кодексу, протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги про сплату митних платежів відповідно до частини другої цієї статті зобов`язана перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету. У разі невиконання обов`язку із сплати митних платежів, забезпеченого гарантією, митні органи вживають заходів відповідно до статті 317-2 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 317-2 МК України передбачає, що митний орган, відповідальний за здійснення контролю сплати митних платежів, не пізніше трьох робочих днів складає та направляє гаранту, який видав гарантію, вимогу про сплату митних платежів разом з іншими документами щодо відповідної операції з товарами тільки у разі невиконання обов`язку із сплати митних платежів протягом строку, визначеного частиною третьою статті 317-1 цього Кодексу.

Це положення кореспондується також з ч. 5 ст. 293 МК України, якою визначено, що у разі невиконання або неповного виконання особами, зазначеними у частинах першій і третій цієї статті, протягом строку, визначеного частиною третьою статті 317-1 цього Кодексу, обов`язку із сплати митних платежів, забезпеченого у спосіб, визначений пунктами 2-5 статті 308 цього Кодексу, обов`язок із сплати митних платежів покладається на гаранта в межах суми наданого забезпечення.

Отже, чинною на час винесення спірної вимоги редакцією МК України був встановлений інший порядок дій митного органу при встановленні виникнення обов`язку із сплати митних платежів, а саме: передбачається обов`язок митного органу спочатку надіслати вимогу про сплату митних платежів особам, зазначеним у ст. 293 МК України (декларант та інші особи, відповідальні за дотримання митного режиму) і тільки у випадку невиконання цієї вимоги цими особами, митний орган має право направити відповідну вимогу гаранту.

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів надсилання вимоги про сплату митних платежів особам, визначеним ст. 293 МК України, суд вважає, що відповідачем порушено порядок винесення та надсилання спірної вимоги, встановлений МК України.

Суд також приймає до уваги позицію позивача стосовно неможливості застосування до спірних правовідносин практики Верховного Суду по справі № 814/1958/17 від 08.02.2021 року, з огляду на відмінність способів забезпечення сплати митних платежів шляхом надання фінансових гарантій та шляхом гарантування на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року, відмінності порядків та структури таких способів забезпечення сплати митних платежів.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії"). Іншими словами, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги № 1 від 26.10.2022 про сплату належної суми митних платежів за гарантією.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, відповідно про наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 3959,33 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Командитного товариства "Бізнес Гарант" до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Закарпатської митниці № 1 від 26.10.2022 року про сплату належної суми митних платежів.

Стягнути із Закарпатської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Командитного товариства "Бізнес Гарант" судовий збір у сумі 3 959, 33 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України, заходи забезпечення позову, вжиті судом ухвалою від 06.03.2023 року, зберігають свою дію до набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Командитне товариство "Бізнес Гарант" (приватне підприємство "ВІП Бізнес і Компанія") (вул. К. Василенка, 20, м. Вінниця, 21027, )

Відповідач: Закарпатська митниця (вул. Собранецька, 21, м. Ужгород, 88000, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.07.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна