Справа № 480/7680/21
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 липня 2023 року

м. Київ

справа №480/7680/21

адміністративне провадження № К/990/24420/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради

на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року, на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року

у справі № 480/7680/21

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумського міського голови

про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоплаченої суми доходу, середнього заробітку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоплаченої суми доходу, середнього заробітку та моральної шкоди, в якому з урахуванням уточнень просив:

- стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на його користь недоплачену суму доходу в розмірі 39 420,71 гривень;

- стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку;

- стягнути з виконавчого комітету Сумської міської ради на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000,00 гривень.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоплаченої суми доходу, середнього заробітку та моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доходу за період з 01 травня 2020 року по 05 березня 2021 року.

Стягнуто з виконавчого комітету Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 не виплачену в повному обсязі суму доходу за період з 01 травня 2020 року по 05 березня 2021 року в загальній сумі 32 277 грн 23 коп.

Стягнуто з виконавчого комітету Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні 3 227 гривень.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради , Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоплаченої суми доходу, середнього заробітку та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з Виконавчого комітету Сумської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань витрати, на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 6 000 гривень.

Не погодившись з вищевказаними рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, Виконавчий комітет Сумської міської ради подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року по справі № 480/7680/21 скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні в сумі 3227 грн. та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

B іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року залишено без змін.

Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року скасовано в частині стягнення з виконавчого комітету Сумської міської ради витрат на професійну правову допомогу в сумі 3 000,00 грн (трьох тисяч гривень нуль копійок).

В іншій частині додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року - залишено без змін.

Стягнуто з Виконавчого комітету Сумської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 3 000,00 грн (три тисячі гривень нуль копійок).

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, скаржник звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її за допомогою засобів поштового зв`язку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.

За таких обставин додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі № 480/7680/21 також може бути оскаржене у касаційному порядку лише у випадках, наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Однак скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Проте наведені скаржником доводи не свідчать про наявність жодної із вказаних вище умов, скаржник жодним чином не посилається на різноманітність такої практики, не зазначає норму права та правовідносини, які вона врегульовує, що потребують висновку Верховного Суду стосовно питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Вживання законодавцем слова "фундаментальне" несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, відповідачем не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Водночас, колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України, Верховний Суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року, на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі № 480/7680/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумського міського голови про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоплаченої суми доходу, середнього заробітку та моральної шкоди.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіО.В. Калашнікова Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко