Справа № 320/1976/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року № 320/1976/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій, оформлене протоколом від 15.01.2021 №9 в частині відмови у наданні йому статусу ветерана війни учасника бойових дій;

- зобов`язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасників бойових дій повторно розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 статусу ветерана війни часника бойових дій;

- зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення статусу учасника бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій призначити ОСОБА_2 статус ветеран війни учасник бойових дій згідно п. 11 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що всупереч висновків відповідача наявними у матеріалах справи документами підтверджується безпосереднє залучення позивача складу піротехнічних груп та участь останнього в ідентифікації і транспортуванні вибухонебезпечних предметів, а відтак й наявність у позивача права на отримання статусу ветерана війни учасника бойових дій. Окрім цього підкреслює, що нормами п. 11 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній у 2010 році, не було встановлено такої обов`язкової умови для надання статусу ветерана війни як безпосередня участь особи у розмінуванні. Наголошує, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, а обраний спосіб захисту узгоджується з положеннями національного та міжнародного законодавства та сприяє ефективному захисту порушених прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що за нормами законодавства, чинними на час виникнення спірних правовідносин, обов`язковою умовою надання особі статусу ветерана війни є її залучення до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування, обставини чого щодо позивача встановлені не були. Підкреслює, що сам факт здійснення позивачем керівництва під час проведення піротехнічних робіт без включення його до груп розмінування не відносить його до осіб, яким може бути надано спірний у цій справі статус. Стверджує, що вимога про прийняття рішення про встановлення позивачу статусу ветерана війни є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 у 2010 році працював на посаді начальника Головного управління МНС України в Чернігівській області, що не заперечується учасниками справи.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голови ДСНС України із заявою, в якій просив розглянути питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій на підставі п. 11 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

До цієї заяви позивачем було додано, зокрема:

- копію витягу з наказу ГУ МНС України в Чернігівській області від 07.06.2010 №191, яким допущено до виконання піротехнічних та інших вибухотехнічних робіт керівний склад головного управління, у тому числі ОСОБА_1 ;

- копії витягів з наказів ГУ МНС України в Чернігівській області «Про знищення вибухонебезпечних предметів» від 07.07.2010 №234, від 21.07.2010 №255, від 21.08.2010 №299, від 27.09.2010 №327, якими приписано, зокрема, додатково до проведення робіт із знешкодження та знищення виявлених вибухонебезпечних предметів залучити начальника ГУ МНС України в Чернігівській області ОСОБА_1 ;

- копії актів виконаних робіт з розмінування місцевості від 21.07.2010 №90/40, від 08.07.2010 №90/32, від 27.09.2010 №90/54, від 21.08.2010 №90/44, в яких зафіксовано, ОСОБА_1 здійснював керівництво піротехнічним підрозділом;

- нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких вони підтверджували, що ОСОБА_1 08.07.2010, 21.07.2010 та 21.08.2010 організовував роботи по знищенню вибухонебезпечних предметів, проводив інструктаж по заходах безпеки особового складу, перевіряв категорійність та стан вибухонебезпечних предметів, віддавав накази на транспортування та знищення;

- фотографію, на якій зображений позивач поруч з огородженим стрічкою місцем складання снарядів.

Листом від 22.01.2021 №28-881/284 ДСНС України направлено на адресу ОСОБА_1 витяг з протоколу №9 засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій осіб у Державній службі України з надзвичайних ситуацій від 15.01.2021.

Із змісту п. 4 згаданого витягу з протоколу вбачається, що позивачу відмовлено у визнанні статусу «ветеран війни учасник бойових дій» у зв`язку з тим, що всупереч п. 11 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до посадових обов`язків начальника ГУ МНС України в Чернігівській області не передбачено безпосереднє виконання завдань щодо розмінування, до виконання цих робіт ОСОБА_1 не залучався, у піротехнічний розрахунок не входив. Крім того, у протоколі зазначено, що у позивача відсутня відповідна освіта та спеціальна підготовка для виконання піротехнічних робіт.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них (далі Закон).

Пунктом 11 статті 6 вказаного Закону (у редакції на час звернення позивача із заявою щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій) передбачено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що для визнання учасником бойових дій передбачено сукупність двох умов: безпосереднє виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України; участь особи при виконанні таких завдань у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування).

При цьому твердження позивача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 11 ст. 6 Закону у редакції, що діяла у 2010 році, суд вважає помилковим, оскільки питання відповідності особі умовам, необхідним для отримання нею статусу ветерана війни учасника бойових дій, має вирішуватися за нормами, чинними на час вирішення відповідного питання, тобто у 2020 році (році звернення позивача із заявою).

Доводи позивача про необхідність застосування при вирішенні цього спору позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 24.04.2019 у справі №808/1728/16, суд вважає помилковим, оскільки вона не є релевантної до спірних правовідносин у зв`язку з тим, що у згаданій справі особа звернулася із рапортом про отримання статусу учасника бойових дій до набрання чинності Законом № 426-VIII від 14.05.2015, яким внесено зміни до п. 11 ст. 6 Закону та чіткіше та конкретніше (звужено) визначено категорію осіб, які визнаються учасниками бойових дій.

Згідно п. 1 наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерства оборони України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України №405/223/625/455 від 27.05.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.07.2008 за № 591/15282, покладено проведення робіт з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів, що залишилися на території України після війн, сучасних боєприпасів і підривних засобів (крім вибухових пристроїв, що використовуються в терористичних цілях) та інших вибухотехнічних робіт на територіальні органи управління та підпорядковані МНС підрозділи Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на всій території України, у внутрішніх водах та акваторіях Азовського і Чорного морів (за винятком територій, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і об`єктів транспортної системи), згідно з додатком 1.

Як передбачено пунктом 4 вказаного наказу, безпосередню організацію виконання завдань щодо розмінування (знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів та проведення інших вибухових робіт, координацію дій підпорядкованих піротехнічних підрозділів та груп розмінування, налагодження взаємодії між центральними органами виконавчої влади, на які покладено реалізацію завдань з розмінування, а також місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування покласти на структурний підрозділ МНС, службу мінної безпеки Міноборони та Держспецтрансслужбу. Роботи з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів здійснювати групами піротехнічних робіт територіальних органів управління та підпорядкованих МНС підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, групами розмінування Збройних Сил України та Держспецтрансслужби. Покласти персональну відповідальність за підбір і підготовку особового складу та оснащення груп піротехнічних робіт (груп розмінування) на начальників головних управлінь (управлінь) МНС у регіонах, аварійно-рятувальних та спеціальних загонів і підрозділів МНС, командирів військових частин Збройних Сил України та Держспецтрансслужби. Відповідальність за якість виконання робіт з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів покласти на начальників головних управлінь (управлінь) МНС в регіонах, аварійно-рятувальних та спеціальних загонів і підрозділів МНС, командирів військових частин Збройних Сил України та Держспецтрансслужби, начальників груп піротехнічних робіт (груп розмінування). Контроль якості виконання робіт здійснювати незалежними відомчими підрозділами (фахівцями) або установами, зазначеними в пункті 1 цього наказу, які безпосередньо не брали участі у виконанні робіт і мають відповідні дозволи (допуски) та обладнання, а особовий склад (фахівці) - підготовку, кваліфікацію і практичний досвід робіт із розмінування.

Пунктами 4, 5 наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06.11.2006 № 707 «Про вдосконалення порядку визначення статусу «учасник бойових дій» особам рядового та начальницького складу МНС» передбачено, що організувати безумовне виконання керівних документів з питань знешкодження і знищення вибухонебезпечних предметів (далі - ВНП). До безпосереднього виконання піротехнічних робіт, пов`язаних із знешкодженням та знищенням ВНП, допускати тільки штатний особовий склад груп піротехнічних робіт, який пройшов навчання за спеціальністю у навчальних закладах МНС і Міноборони. На ці посади призначати переважно особовий склад, який має відповідну підготовку, досвід роботи за фахом, дотримується високої службової дисципліни. Припинити практику безпідставного переміщення та перепризначення особового складу піротехнічних підрозділів. Допуск до безпосереднього виконання піротехнічних робіт, пов`язаних із знешкодженням та знищенням ВНП, оформляти відповідними наказами. Виключити допуск до безпосереднього виконання робіт із знешкодження та знищення ВНП особового складу управлінь (відділів) цивільного захисту, управлінь (відділів) пожежно-рятувальних сил, інших структурних підрозділів, керівного складу загонів технічної служби, аварійно-рятувальних загонів спеціального призначення ГУ (У) МНС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, Аварійно-рятувальних загонів та Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, які повинні здійснювати тільки забезпечення зазначених робіт.

Відповідно до п. 2 розд. І Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій, затвердженого наказом МВС України від 22.12.2018 № 1048 (далі - Положення № 1048), Комісія утворюється наказом ДСНС з метою реалізації заходів, пов`язаних із наданням статусу учасника бойових дій особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які, зокрема, у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України.

Згідно п. 1 розд. ІІ Положення №1048 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Приписи п. 2 розд. ІІ Положення №1048 визначають, що Комісія має право: вивчати довідки та документи, надіслані керівниками підрозділів щодо осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту; вивчати довідки, документи та інші докази, подані особисто заявником; у разі потреби заслуховувати пояснення осіб, зазначених у пункті 2 розділу I цього Положення, та свідків; подавати на розгляд міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Міністерством у справах ветеранів України (далі - міжвідомча комісія), документи із спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання; приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій; повертати документи для подальшого доопрацювання керівникам підрозділів; приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій; приймати рішення про позбавлення статусу учасника бойових дій; повторно розглядати за рішенням Голови ДСНС (особи, яка виконує його обов`язки) питання про надання статусу учасника бойових дій особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше.

За правилами п. 6 розд. ІІ згаданого Положення Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі: відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій; надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 2 розділу I цього Положення; виявлення факту подання недостовірної інформації.

Отже, рішення про надання або відмову в наданні статусу учасника бойових дій особам рядового і начальницького складу МНС України (ДСНС України) на підставі п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону приймає Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній службі України з надзвичайних ситуацій незалежно від того, чи вказані особи звільнені зі служби. При цьому, статус учасника бойових дій може бути наданий лише особам, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України.

Указаний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 23.06.2022 у справі № 803/1094/17.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач у 2010 році не був включений до груп піротехнічних робіт (піротехнічних розрахунків), оскільки із змісту витягів з наказів від 07.07.2010 №234, від 21.07.2010 №255, від 21.08.2010 №299 та від 27.09.2010 №327 вбачається лише те, що він додатково залучався до проведення робіт із знешкодження та знищення виявлених вибухонебезпечних предметів у зв`язку з особливою небезпекою виконання завдання, необхідністю організації взаємодії з місцевими органами влади, підрозділами УМВС України в області та іншими зацікавленими суб`єктами реагування та координації їх дій. При цьому, окремий склад піротехнічного розрахунку було також затверджено згаданими наказами, до якого позивач не включався.

Фактичне перебування ОСОБА_1 поза межами піротехнічного підрозділу підтверджується й відомостями актів виконання робіт з розмінування місцевості від 21.07.2010 №90/40, від 08.07.2010 №90/32, від 27.09.2010 №90/54 та від 21.08.2010 №90/44, оскільки в них зафіксовано, що відповідні роботи здійснювалися особовим складом піротехнічного підрозділу, до якого, як було встановлено вище, позивач не включався.

Крім того, аналіз змісту пункту 8 Положення про Головне управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Чернігівській області, затвердженого Міністром України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 04.04.2008, свідчить, що до компетенції начальника Головного управління належить не безпосереднє виконання завдань з розмінування, а лише керівництво діяльністю Головного управління, відповідальність за виконання покладених на Головне управління завдань тощо.

Суд також не бере до уваги посилання позивача на нотаріально засвідчені заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також фотознімок в якості доказів участі ОСОБА_1 у розмінування у складі піротехнічного розрахунку, оскільки, по-перше, вказані документи не підтверджують безпосередню його участь у виконанні робіт в складі груп піротехнічних робіт (піротехнічних розрахунків) щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів (далі ВНП), по-друге, у нотаріально посвідчених заявах вказано, що позивач організовував роботи, у ході яких проводив інструктажі безпеки, перевірку категорійності та стану ВНП і віддавав накази на їх транспортування та знищення, однак у них відсутності відомості щодо участі ОСОБА_1 у виявленні, знешкодженні чи знищенні ВНП, по-третє, фотографія, на якій позивач впирається коліном у один з боєприпасів, складених та огороджених стрічкою на відкритій місцевості, може свідчити лише про нехтування останнім правилами поводження з ВНП, однак жодним чином не підтверджує його безпосередню участь у розмінуванні, тим більше у складі групи піротехнічних робіт.

З аналогічних підстав суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на витяг з наказу ГУ МНС України в Чернігівській області від 07.06.2010 №191, яким останнього допущено до виконання піротехнічних та інших вибухотехнічних робіт, оскільки сам факт допуску особи до виконання таких робіт не свідчить про їх виконання позивачем, а відсутність документів, що б підтверджували протилежне, матеріали справи не містять.

При цьому ОСОБА_1 жодним чином не спростовано аргументи оскаржуваного рішення ДСНС України про відсутність в нього відповідної освіти та спеціальної підготовки для виконання піротехнічних робіт, що передбачено п. 4 наказу МНС України від 06.11.2016 №707.

Відтак, на переконання суду, позивачу правомірно було відмовлено у визначенні статусу «ветеран війни - учасник бойових дій», оскільки право на отримання такого статусу він не набув за чинною редакцією п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону, зважаючи на те, що він не є особою, яка у складі саме груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалася до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України.

Отже, оскаржуване рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державної службі України з надзвичайних ситуацій, оформлене пунктом 4 протоколу № 9 від 15.01.2021, у частині відмови у визначенні статусу «ветеран війни - учасник бойових дій» ОСОБА_2 прийнято правомірно, тому з наведених вище підстав у задоволенні похідних позовних вимог необхідно відмовити.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 94, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.