Справа № 420/15593/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
17 липня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ДУ ТМО МВС України по Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ДУ ТМО МВС України по Одеській області про визнання неправомірними дій Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області уточненої оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії з врахуванням щомісячної індексації, що фактично виплачена за прирівняною посадою поліцейського у листопаді 2019 року; зобов`язання Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до ст. 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 року № 988, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), премії та сум щомісячної індексації, що фактично виплачені за прирівняною посадою поліцейського у листопаді 2019 року, для проведення з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії.
Ухвалою від 03 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу повідомлено про необхідність в десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки, а саме надання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
Від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій позивача зазначив, що в березні 2023 року від свого знайомого дізнався що ДУ ТМО при підготовці довідки від 27.10.2021 року за вих. № 33/36-4570 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 202019 року не було включено суму щомісячної індексації грошового забезпечення. Він в свою чергу дізнався про вказані обставини з мережі інтернет. Колега порадив йому спочатку звернутися до ДУ ТМО із заявою про підготовку уточненої довідки, а при відмові до суду, що ним і було зроблено 31.03.2023 року. при цьому, відмова ДУ ТМО від 10.04.2023 року є днем коли було безпосередньо порушене його право на включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної індексації доходів.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Тобто, починаючи з жовтня 2021 року (видачі довідки № 33/36-4570 від 27.10.2021 р.) позивачу повинно було бути відомо про складові грошового забезпечення, які увійшли до довідки № 33/36-4570 від 27.10.2021 р., на підставі якої в подальшому було здійснено перерахунок пенсії, та не включення до неї індексації.
Однак, позовну заяву було подано до суду лише 27.06.2023 року (відмітка служби доставки на конверті, в якому надійшла позовна заява), тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
В той же час, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що про обмеження своїх пенсійних прав позивачу стало відомо із листа ДУ ТМО від 10.04.2023 року, оскільки отримання листа від 10.04.2023 року про відмову у внесенні зміст до довідки № 33/36-4570 від 27.10.2021 р., не змінює момент, з якого безпосередньо позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, та свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
Крім того, посилання позивача на те, що він лише в березні 2023 року від свого знайомого дізнався що ДУ ТМО при підготовці довідки від 27.10.2021 року за вих. № 33/36-4570 про розмір грошового забезпечення станом на листопад 202019 року не було включено суму щомісячної індексації грошового забезпечення, суд вважає неспроможними, оскільки вказані обставини не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Доводи позивача щодо того, що він оскаржує дії відповідача щодо видачі уточненої довідки, що стосується його соціальних прав, які не можуть обмежуватися, суд вважає неспроможними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, тобто позивач повинен був дізнатися про відсутність у довідці № 33/36-4570 від 27.10.2021 р. індексації грошового забезпечення саме під час її отримання та не був позбавлений можливості реалізувати свої соціальні права.
Також, суд не приймає посилання позивача на приписи ст. 51 Закону № 2262-ХІІ, оскільки регламентовані строки перерахунку призначених пенсій, а не видачі довідок про грошове забезпечення та звернення до суду.
Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися з цим позовом до суду, в заяві про поновлення строку звернення позивач не зазначає та до суду не надає.
За таких обставин, відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та поновлення строку звернення до суду.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Загальним правилом обчислення строків є їх обчислення з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.
Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає Право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право доступу, яке не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, які мають законну мету та використаними засобами та досягнутими цілями. Таким законним обмеженням є передбачені законом строки звернення до суду, які можуть бути поновлені за заявою заявника із зазначенням та обґрунтуванням поважних причин та надання належних доказів щодо причин пропуску строків звернення до суду.

Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обовязком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ДУ ТМО МВС України по Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 122, 123, п. 9 ч. 4 ст. 169, ст. ст. 243, 248 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДУ ТМО МВС України по Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук