Справа № 260/1308/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1308/23 пров. № А/857/10319/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Зданевич С.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської обл. від 17.04.2023р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі Державної прикордонної служби України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (суддя суду І інстанції: Довжанин М.М., час та місце постановлення ухвали суду: 17.04.2023р., м.Хуст Закарпатської обл.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Хустського районного суду Закарпатської обл. від 17.04.2023р. відмовлено в порядку п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі Державної прикордонної служби України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, оскільки такий не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (а.с.35-36).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить скасувати судову ухвалу та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які в своїй сукупності призвели до неправильної відмови у відкритті провадження у справі (а.с.39-43).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду, на яких побудована спірна ухвала, не ґрунтуються на вимогах закону.

Зокрема, нормою ч.5 ст.21 КАС України чітко визначена можливість одночасного розгляду вимог про відшкодування шкоди та визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними. Тобто, вирішуючи публічно-правовий спір, суд може одночасно розглянути вимоги про відшкодування шкоди.

Наголошуючи на вироблених усталеною судовою практикою критеріїв розмежування юрисдикції спорів, вважає, що розглядуваний спір повинен розглядатися адміністративним судом. Також розглядуваному спору не притаманний приватно-правовий характер правовідносин.

Окрім цього, предмет оскарження позивача складає його незаконне затримання; позовна вимога про відшкодування шкоди зумовлена незаконним позбавленням волі позивача протягом двох календарних днів, є взаємопов`язаною із вимогою про визнання дій службових осіб протиправними.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції висновувався тим, що виходячи зі змісту позову та вимог, викладених у ньому, спірні правовідносини не входять до сфери публічно-правових, а наявним є спір про право на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу протиправними діями службових осіб Відділу прикордонної служби «Вилок» (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо адміністративного затримання, стосовно яких слід вирішувати питання про притягнення їх до цивільно-правової відповідальності, тому у відкритті провадження в справі за розглядуваним позовом слід відмовити, так як його належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Між тим, вказані висновки суду першої інстанції слід вважати помилковими, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 01.03.2023р. (згідно з відтиском календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії службових осіб Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо адміністративного затримання ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне затримання від 01.10.2022р. протиправними та свавільними; стягнути з держави Україна на користь ОСОБА_1 шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській обл. в розмірі 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу протиправними діями службових осіб Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо адміністративного затримання; стягнути з відповідачів понесені судові витрати (а.с.1-10).

В обґрунтування позовних вимог покликався на незаконність його затримання службовими особами відповідача; порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1456 від 29.12.2021р. «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» (відсутність підстав для зупинки автомобіля позивача і перевірки документів), п.11 Положення про прикордонний режим, затв. постановою КМ України № 1147 від 27.07.1998р. (відсутність реальної потреби для зупинки і перевірки автомобіля), а також ст.ст.262, 263 КУпАП (за умов встановлення особи позивача та з`ясування обставин правопорушення необхідності затримання до трьох дію не існувало).

Поряд з цим, такими діями відповідача заподіяно позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 100000 грн. і просить стягнути з органу державної казначейської служби.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Із установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з затриманням позивача посадовими особами Відділу прикордонної служби «Вилок» (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі Державної прикордонної служби.

Позивач вказує на помилковість такого затримання, позбавлення його волі на строк до трьох діб.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У позовній заяві ОСОБА_1 не посилається на порушення його майнових прав, однак вказує на заподіяння йому моральної шкоди протиправними діями посадових осіб Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі Державної прикордонної служби.

Отже, змістом позовних вимог у цій справі не є захист цивільних прав та інтересів позивача; оскарження відповідних дій відповідача в розглядуваному випадку має на меті захист прав позивача як учасника адміністративних правовідносин, стосується дотримання суб`єктом владних повноважень установленого порядку перевірки документів і затримання особи, які регламентовані приписами ст.ст.262, 263 КУпАП, постанови КМ України № 1456 від 29.12.2021р. «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» та Положенням про прикордонний режим, затв. постановою КМ України № 1147 від 27.07.1998р.

Водночас, сторона відповідача в цих відносинах не виступає рівноправною стороною, а як носій державної влади, який може визначати чи забороняти певну поведінку тощо.

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача пов`язані з вирішенням публічно-правового спору, тому його позов про відшкодування шкоди, в разі завдання її внаслідок незаконних дій, зокрема, органу охорони державного кордону, повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що наведений спір може бути розглянутий в межах судочинства, що передбачає вирішення цивільно-правового спору, не відповідає вимогам закону.

З урахуванням вищевикладених висновків про належність розглядуваного спору до публічно-правових, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися судом у порядку КАС України.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, визначені ст.320 КАС України.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Питання судових витрат буде вирішуватися судом першої інстанції під час винесення судового рішення по суті заявлених позовних вимог згідно вимог ст.143 КАС України, відтак підстав для розподілу судових витрат в цьому апеляційному провадженні немає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської обл. від 17.04.2023р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 260/1308/23 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 13.07.2023р.