Справа № 520/1655/22
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 р. Справа № 520/1655/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 (суддя Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.02.23) по справі № 520/1655/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ"

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ" (далі по тексту ТОВ "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ", позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі по тексту ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому з урахуванням уточнень позовних вимог суд:

-визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення- рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.01.2022 р. № 28 з податку на додану вартість у сумі 490 836,33 грн та крім того штрафні (фінансові) санкції у сумі 122 709,08 грн, а всього 613 545,41 грн та податкове повідомлення- рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.01.2022 р. № 28 з податку на прибуток підприємств у сумі 441 752,50 грн та крім того штрафні (фінансові) санкції у сумі 9 098,12 грн, а всього 450 850,62 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ" подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що що висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» вимог податкового законодавства є необґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, натомість у ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» наявні всі первинні документи по спірних господарських операціях, які свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з його боку. Підставою для виникнення у ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРК1ВМАШ» права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. Недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень у контрагентів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та не доводить відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань. Наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість не є визначальними при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні представник позивача (Нагорний Є.Ф.) підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача (Садієв Н.А.) заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» (податковий номер 37876085) зареєстроване 21.09.2011, перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби з 22.09.2011 № 56385, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській обл. (Індустріальний р-н м. Харкова).

ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» зареєстровано платником податку на додану вартість з 19.10.2012. У періоді, за який проводилась перевірка, підприємство було платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.03.2012 № 200023835. Індивідуальний податковий номер платника ПДВ 72.

На підставі листа від ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» від 20.10.2021 № 192 ГУ ДПС в Харківській області винесено наказ від 15.11.2021 року № 8549-П про проведення позапланової документальної виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» (податковий номер 37876085) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 року.

Відповідно до пункту 78.2 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України відповідачем проведена позапланова документальна виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 року, за результатами якої складено акт перевірки від 03.11.2021 № 19494/20-40-07-02- 08/31152349.

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» вимог:

- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VІ із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на прибуток за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 у загальній сумі 441 817 грн, у тому числі за: за 2019 рік у сумі 36 457 грн, за 2020 рік у сумі 405 360 грн.

- п.п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 490908 грн, а саме: за квітень 2019 на 72 грн, за серпень 2019 року на суму 19879 грн., за вересень 2019 року на суму 20557 грн., за травень 2020 року на суму 199222 грн, за серпень 2020 року на суму 31257 грн, за вересень 2020 року на суму 165139 грн, за листопад 2020 року на суму 54782 грн, що призвело до заниження податку, який підлягає сплаті до бюджету у сумі 490908 грн, у тому числі за квітень 2019 на 72 грн, за серпень 2019 року на суму 19879 грн, за вересень 2019 року на суму 20557 грн, за травень 2020 року на суму 199222 грн, за серпень 2020 року на суму 31257 грн, за вересень 2020 року на суму 165139 грн, за листопад 2020 року на суму 54782 грн.

Вказані висновки зроблені податковим органом у зв`язку зі встановленням таких обставин:

-в результаті проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності платника податків з контрагентами-постачальниками відповідно до наявних інформаційних баз даних та у зв`язку з відсутністю деяких контрагентів-постачальників за податковою адресою вбачається:

- відповідно до інформації з Єдиного реєстру податкових накладних у підприємства ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" (код за ) не відстежується ланцюг придбання Клапан, Бланкета, Трійник, Відвод, Ходова частина, Вал ведений короткий, Посилена стаціонарна пневмоустановка "КРОТ-1.2У" та інших запчастин за номенклатурою, в подальшому зазначеною в податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ»; у підприємства ТОВ "СМУ БУ 56" (попередня назва ТОВ "ВОРОТ ОК") (код за ) не відстежується ланцюг придбання Гідравлічна частина , Сідло , Плунжер, Ніж HW CTK SC KCR08 , Клапан , Рама до насосу ЦН-400-105 та інших запчастин за номенклатурою, в подальшому зазначеною в податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ»; у підприємства ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" () не відстежується ланцюг придбання Кулька, Плунжер , Клапан , Втулка захисна, Привід до насосу НД 40/630 К14 та інших запчастин за номенклатурою, в подальшому зазначеною в податкових накладних, виписаних на адресу ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ». Отже, встановлено реалізацію товарів (запчастин) за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та реалізацію товарів невідомого походження,

- ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» взаємовідносин з контрагентами постачальниками ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" (код за ), ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" (), ТОВ "СМУ БУ 56" (попередня назва ТОВ "ВОРОТ ОК") (код за ) діяльність яких має ознаки фіктивності;

- відсутність можливості виконання операцій з придбання товарів (запчастин) наявним трудовим ресурсам ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" (код за ), ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" (), ТОВ "СМУ БУ 56" (попередня назва ТОВ "ВОРОТ ОК") (код за );

- не відоме походження товару (запчастин),

- товарно-транспортна накладна, надана до перевірки, не відповідає вимогам п.п.11.1 п.11 Наказу Міністерства Транспорту України від 14.10.1997. №363 «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», зокрема, в деяких з них автомобільний перевізник не вказаний; П.І.Б. водія не вказано; пункт навантаження - не вказано; відповідальна особа вантажовідправника - підпис та печатка підприємства (посада та ПІБ не вказані); відповідальна особа вантажоодержувача - підпис та печатка підприємства (посада та ПІБ не вказані); пункт розвантаження - м. Сєвєродонецьк (адреса відсутня);

- проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 у сумі 35 710,80 тис.грн у рядку 2050 на підставі таких документів: договори, видаткові накладні, акти виконаних робіт, банківські виписки з додатками, головні книги, касові книги, розрахункові відомості, журнали-ордери по рахунках бухгалтерського обліку 201 «Сировина й матеріали », 23 «Виробництво», 26 «Готова продукція», 28 «Товари», 31 «Рахунки в банках», 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками», 79 «Фінансові результати», 901 «Собівартість реалізованої продукції», 902 «Собівартість реалізованих товарів», 903 «Собівартість реалізованих робіт і послуг» встановлено їх завищення на суму 2454539 грн. Перевіркою встановлено порушення в розрахунку показника собівартості реалізованої продукції (товарiв, робіт, послуг), а саме його завищення. Вказане завищення собівартості реалізованої продукції (товарiв, робіт, послуг) виникло за рахунок не підтвердження факту здійснення господарських операцій з постачальниками ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" (код за ), ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" (), ТОВ "СМУ БУ 56" (попередня назва ТОВ "ВОРОТ ОК") (код за ).

06.01.2022 на підставі висновків, зазначених в акті перевірки, ГУ ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 28, яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 490908 грн, штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 122727 грн, всього 613635,00 грн;

- № 28, яким платнику податків збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств у сумі 441817 грн, штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 9114,25 грн, всього 450931,25 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ" суд першої інстанції вважав доведеними порушення, встановлені відповідачем в ході проведення перевірки, а відтак і обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкову накладну, складену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, видану на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України, передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами першим - третім пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно практики Верховного Суду одне лише порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом перевіреного періоду мав договірні фінансово-господарські відносини з ТОВ «ОРСАНС-ФОРУМ» (), ТОВ "СМУ БУ 56" (код за ) (попередня назва ТОВ"ВОРОТ ОК"), ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" ().

Судовим розглядом встановлено, що вказані суми податкових зобов`язань в розрізі контрагентів та податкових періодів відображено в розрахунку, наданому відповідачем та долученому до матеріалів справи.

Так, відповідно до вказаного розрахунку:

1) суми податкових зобов`язань по податку на додану вартість:

- по контрагенту ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" за період вересень 2020 року - 219920,20 грн;

- по контрагенту ТОВ "СМУ БУ 56" (попередня назва ТОВ"ВОРОТ ОК") за періоди серпень, вересень 2019 року - 40436,32 грн;

- по контрагенту ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" за період травень, серпень 2020 року - 230479,70 грн.

2) суми податкових зобов`язань по податку на прибуток:

- по контрагенту ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" за період вересень 2020 року - 197928,20 грн;

- по контрагенту ТОВ "СМУ БУ 56" (попередня назва ТОВ"ВОРОТ ОК") за періоди серпень, вересень 2019 року - 36392,69 грн;

- по контрагенту ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" за період травень, серпень 2020 року - 207431,70 грн.

Взаємовідносини між ТОВ "Ворот ОК" (код за ) та ТОВ «ТБ «Харківмаш» (код за ) відбувалися на підставі договорів поставки від 14.08.2019 №0814-0001 та від 02.09.2019 №0902-0001, за яким ТОВ "Ворот ОК" відвантажено на адресу позивача за видатковими накладними № ВН0821-0001 від 21.08.2019, ВН0905-0001 від 05.09.2019 товарів та матеріалів на загальну суму 242617,94 грн.

Транспортування здійснювалося штатним водієм позивача на орендованому транспорті за договором посвідченим нотаріально.

Вказані матеріали обліковувались на балансі ТОВ «ТБ «Харківмаш» та в подальшому частина на суму 181 717,94 в т.ч.ПДВ була реалізована покупцям, перелік яких наведений у бухгалтерській довідці, а частина матеріалів на суму 60900,00 грн вт.ч. ПДВ була використана у виготовленні готової продукції, що в подальшому була відвантажена ПАТ «Донбасенерго» СО ПАТ «Донбасенерго» СЛОВЯНСЬКА ТЕС.

Взаємовідносини між ТОВ "Асканія Центр Плюс" (код за ) та ТОВ «ТБ «Харківмаш» (код за ) відбувалися на підставі договорів поставки 25.08.2020 № 0825- 0001 та 0506-0001 від 06.05.2020,за якими ТОВ "Асканія Центр Плюс" відвантажено на адресу Позивача за видатковими накладними № ВН0506-0001 від 06.05.2020, № ВН0508-0001 від 08.05.2020, № ВН0512-0001 від 12.05.2020, № ВН0514-0001 від 14.05.2020, № ВН0522-0001 від 22.05.2020, № ВН0825-0001 від 25.08.2020, товарів та матеріалів на загальну суму 1382878,20 грн.

Транспортування здійснювалося штатним водієм позивача на орендованому транспорті за договором посвідченим нотаріально.

Вказані матеріали обліковувались на балансі ТОВ «ТБ «Харківмаш» та в подальшому частина на суму 340738,20 в т.ч.ПДВ була реалізована покупцям, перелік яких наведений у бухгалтерській довідці, а частина матеріалів на суму 1 042140,00 грн в т.ч.ПДВ була використана у виготовленні готової продукції, що в подальшому була відвантажена АТ «Укргазовидобування» філія ГПУ «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазовидобування».

Взаємовідносини між ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" (код за ) та ТОВ «ТБ «Харківмаш» (код за ) відбувалися на підставі договору поставки від 02.09.2020 №0902- 0001 за яким ТОВ "ОРСАНС-ФОРУМ" відвантажено на адресу позивача за видатковими накладними № ВН0902-0001 від 02.09.2020, № ВН0921-0001 від 21.09.2020, № ВН0921-0002 від 21.09.2020, № ВН0923-0001 від 23.09.2020, № ВН0925-0001 від 25.09.2020, № ВН0928-0001 від 28.09.2020, № ВН0929-0001 від 29.09.2020, № ВН0930-0001 від 30.09.2020 товарів та матеріалів на загальну суму 2175903,60 грн.

Транспортування здійснювалося штатним водієм позивача на орендованому транспорті за договором посвідченим нотаріально.

Вказані матеріали обліковувались на балансі ТОВ «ТБ «Харківмаш» та в подальшому частина на суму 607 111,20 крім того ПДВ була реалізована покупцям перелік яких наведений у бухгалтерській довідці, а частина матеріалів на суму 712 410 грн крім того ПДВ була використана у виготовленні готової продукції, що в подальшому була відвантажена ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» Зміївська ТЕС ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» та ДП НВКГ «ЗОРЯ-МАШПРОЕКТ», ТОВ «ЕСК «ЕСКО-ПІВНІЧ».

Дослідивши вищевказані докази, надані позивачем до матеріалів справи на підтвердження реальності господарських операцій, колегія суддів зазначає, що первинні документи по взаємовідносинам із ТОВ «ОРСАНС-ФОРУМ» (), ТОВ "СМУ БУ 56" (код за ) (попередня назва ТОВ"ВОРОТ ОК"), ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" () за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричинили втрату ними юридичного статусу первинних документів, контролюючим органом не доведено.

Таким чином, наявність вказаних документів, досліджених під час розгляду справи, спростовують доводи податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в результаті фінансово-господарських відносин з контрагентами ТОВ «ОРСАНС-ФОРУМ» (), ТОВ "СМУ БУ 56" (код за ) (попередня назва ТОВ"ВОРОТ ОК"), ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" (), викладені в акті перевірки.

Варто відмітити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 січня 2021 року у справі № 816/2661/15.

Колегія суддів зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Колегія суддів зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Європейський Суд з прав людини, розглянувши справу "Інтерсплав проти України", вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Так само і саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Узагальнені посилання відповідача на протиправний характер діяльності контрагентів позивача (контрагентів контрагента позивача) без конкретизації фактів вчинення вказаними підприємствами податкових правопорушень та їх впливу на подальші правовідносини з позивачем, не можуть слугувати підтвердженням недобросовісності останнього.

Усталеною є позиція Верховного Суду стосовно того, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 640/12206/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що інформація про ймовірні порушення податкового законодавства контрагентами позивача не може бути достатнім та належним доказом для висновків контролюючого органу вчинення порушень позивачем.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 по справі №815/3459/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням наданих до суду доказів, колегією суддів встановлено наявність руху активів, підтверджений первинними документами відображеними в бухгалтерському обліку, що є безперечним доказом реальності проведених господарських операцій ТОВ "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ"

Відповідачем не надано до суду відомостей/доказів узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигоди.

Зазначення контролюючим органом про відсутність у контрагентів позивача матеріально-технічної бази (виробничих/складських приміщень) та трудових ресурсів лише на підставі даних інформаційно-аналітичних баз даних без надання відповідних документальних підтверджень та проведення перевірок таких платників податків, за результатами яких підтверджується зазначена інформація не може прийматись судом.

Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 22.01.2021 року у справі № 826/3357/13-а.

Верховний Суд у постанові від 17.08.2022 року у справі № 640/10616/19 зазначив, що податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. У разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Посилання податкового органу на порушення вимог податкового законодавства контрагентами позивача та контрагентами другого і третього порядку не має бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій за укладеними з ними договорами.

Позиція контролюючого органу базується на тому, що під час перевірки не підтверджено факт придбання у зв`язку з неможливістю встановити походження товару, наявності кримінальних проваджень, де фігурують контрагенти позивача припущення щодо порушення якими податкового законодавства і стало підставою для висновку, про нереальність господарських операцій з метою отримання податкової вигоди Позивачем.

У постанові Верховного Суду від 17.08.2022 року у справі № 640/10616/19 було наголошено, що сам факт наявності кримінального провадження не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом. Під час проведення господарських операцій платник податку може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності свого постачальника (в тому числі по ланцюгу постачання) і реально отримати від нього товари/роботи/послуги, незважаючи на те, що контрагент можливо і має намір щодо порушення податкового законодавства.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постановах від 09.07.2020 року у справі № 826/9561/17, від 04.09.2020 року у справі № 1640/2783/18, від 25.09.2019 року у справі № 817/992/15.

Самостійно факт наявності кримінального провадження, без ухвалення судового рішення, яким би було встановлено певні обставини, не може свідчити про фіктивну діяльність підприємства. Більш того, за відсутності доказів щодо непричетності засновників до здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та дослідження їх судом, не є достатнім лише посилання відповідача на наявність розслідування та/або відкритого кримінального провадження, оскільки вказане не містить у собі встановлених обставин, які б доводили невиконання контрагентом своїх договірних зобов`язань саме за господарськими відносинами з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Аналогічний правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі № 826/3357/13-а.

Зміст первинних документів підтверджує фактичне постачання товарів, вказує, що позивач здійснював витрати на придбання у контрагентів товарів для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.

Твердження суду першої інстанції стосовно відсутності сертифікатів є помилковими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки сертифікати якості не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції. Відсутність таких сертифікатів не може свідчити про відсутність господарської операції. Договорами на поставку товару передбачено, що якість товару повинна відповідати чинним нормам ГОСТ і ТУУ, проте умови договору не містять вимоги щодо надання сертифікату якості.

На підстав викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість, у зв`язку з чим висновок контролюючого органу про нереальність здійснення господарських операцій за перевіряємий період між позивачем та ТОВ «ОРСАНС-ФОРУМ» (), ТОВ "СМУ БУ 56" (код за ) (попередня назва ТОВ"ВОРОТ ОК"), ТОВ "АСКАНІЯ ЦЕНТР ПЛЮС" (). є необґрунтованим та недоведеним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідач відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень належним чином під час судового розгляду не довів, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 по справі № 520/1655/22 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "ХАРКІВМАШ" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.01.2022 р. № 28 з податку на додану вартість у сумі 490 836,33 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 122 709,08 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.01.2022 р. № 28 з податку на прибуток підприємств у сумі 441 752,50 грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі 9 098,12 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ХАРКІВМАШ» (61099, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ЛОДЗЬКА, 7 А ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057 ) витрати зі сплати судового збору понесені у суді першої та апеляційної інстанції, судовий збір у розмірі 39921,24 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн 24 коп, відповідно до платіжних доручень №2262 від 20.03.2022 року та №2042 від 20.01.2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 13.07.23.