Справа № 753/5749/23
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5749/23
провадження № 2-а/753/47/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С. за участі представника позивача Леонової Ю. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюка Віталія Івановича, треті особи: ОСОБА_2 , Головне управління державної казначейської служби України у місті Києві, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі за текстом - Департамент транспортної інфраструктури КМДА) Павлюка В. І. від 31.03.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також - КУпАП) та відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними діями.

Свої вимоги мотивувала тим, що не є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, оскільки у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявні відомості про належного користувача транспортного засобу Volkswagen Touаreg, д.н.з. НОМЕР_1 , яким є ОСОБА_2 . Вказала також, що в порушення вимог частини 3 статті 279-1 КУпАП інспектор з паркування не залишив на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідачами не доведено належними, допустимими та достатніми доказами розміщення транспортного засобу з суттєвим перешкоджанням дорожньому руху чи створення загрози безпеці руху та не було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Посилаючись на те, що законні та обґрунтовані підстави для накладення адміністративного стягнення та тимчасового затримання транспортного засобу були відсутні, позивач вважає, що їй має бути відшкодована майнова шкода шляхом стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 грошових коштів в розмірі 1 929,40 грн, що включає: витрати за послуги з евакуації в розмірі 1270 грн та 127 грн комісії; витрати за зберігання на спецмайданчику в розмірі 144 грн та 14,40 грн комісії; штраф в розмірі 340 грн та 34 грн комісії.

Ухвалою від 14.04.2023 суд залишив позовну заяву без руху з підстав недодержання вимог, викладених у статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) - відсутності документа про сплату судового збору у встановленому розмірі.

Після усунення недоліків ухвалою від 24.04.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами статті 286 КАС України з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання 18.05.2023.

15.05.2023 від Головного управління державної казначейської служби України у місті Києві надійшли пояснення щодо позову. За міркуванням третьої особи вимоги про відшкодування майнової шкоди за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 суперечать чинному законодавству з огляду на те, що сплачений позивачем штраф було зараховано до місцевого бюджету, а підстави та умови його повернення визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787. Водночас кошти, сплачені за евакуацію та за зберігання транспортного засобу на спецмайданчику, до бюджету на надходили, у зв`язку з чим їх повернення має здійснюватись за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури КМДА.

18.05.2023 від Департаменту транспортної інфраструктури КМДА надійшов відзив із запереченнями проти позову. Позиція відповідача мотивована тим, що матеріали фотофіксації правопорушення та здійснені інспектором з паркування заміри доводять розташування зареєстрованого за позивачем транспортного засобу ближче 3 метрів до суцільної лінії дорожньої розмітки, а тому існували визначені законом підстави для тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик. Відповідач також вважає безпідставними вимоги про відшкодування майнової шкоди вказуючи, що процедура повернення штрафу передбачена статтею 296 КУпАП, послуги евакуації були оплачені на рахунок ТОВ «Експедиція 777», а за зберігання на спецмайданчику - на рахунок ГУНП у м. Києві.

В судовому засіданні 18.05.2023 представник позивача Леонова Ю. О. заявила клопотання про відкладення розгляду справи з підстав нез`явлення третьої особи ОСОБА_2 , яке суд задовольнив та відклав розгляд справи на 29.05.2023, про що належним чином повідомив усіх учасників справи.

29.05.2023 від третьої особи ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача Леонову Ю. О., дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

31.03.2023 головний інспектор з паркування Департаменту транспортної інфраструктури КМДА Павлюк В. І. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № , згідно з якою застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

У постанові зазначено, що 31.03.2023 о 10-48 год. у м. Києві на вул. Велика Васильківська, 86 транспортний засіб Volkswagen Touаreg, номерний знак НОМЕР_1 , зупинено у місці, де відстань між розділювальною смугою і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів, чим порушено пункт 15.9.д) Правил дорожнього руху, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

31.03.2023 о 13-35 год. позивачем відповідно до положень частини 1 статті 300-1 КУпАП було оплачено штраф в розмірі 340 грн (50% розміру штрафу за постановою) та 34 грн комісії, послуги евакуації в розмірі 1270 грн та 127 грн комісії, послуги зберігання транспортного засобу на спецмайданчику в розмірі 144 грн та 14,40 грн комісії.

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилом, визначеним частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина 1 статті 9 КУпАП).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 КУпАП).

Подію адміністративного правопорушення утворюють обставини вчинення особою діяння (дії чи бездіяльності), що відбувається у певному часі, місці та певним способом, а склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктами 1.3., 1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 15.9 ПДР, який має імперативний характер, тобто зобов`язує учасника дорожнього руху діяти у чіткій відповідності до його приписів, зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів (підпункт д).

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення низки правил дорожнього руху, в тому числі за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Санкція цієї норми передбачає штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання затримання транспортних засобів інспекторами з паркування врегульоване нормою статті 265-4 КУпАП України, згідно з приписами якої тимчасове затримання транспортних засобів інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано, зокрема, на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до статті 219 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, частиною 3 статті 122 цього Кодексу в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), віднесено до компетенції виконавчих комітетів (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад, діяти від імені яких мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Отже головний інспектор з паркування Департаменту транспортної інфраструктури КМДА Павлюк В. І. є особою, уповноваженою на розгляд вказаної справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В оскаржуваній постанові наявні відомості про фотофіксацію правопорушення технічним засобом Термінал ParkUP та на виконання вимог частини 2 статті 77 КАС України відповідачем надано фотоматеріали, які беззаперечно доводять, що відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом Volkswagen Touаreg, номерний знак НОМЕР_1 , що зупинився на проїзній частині, становить 1,5 метрів, а відтак в розумінні КУпАП вказаний транспортний засіб суттєво перешкоджав дорожньому руху.

Разом з тим є обґрунтованими доводи позову про те, що позивач ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, за вчинення якого на неї накладене адміністративне стягнення.

Так, приміткою до статті 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації) несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Особливості розгляду справ, зокрема, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), визначає стаття 279-1 КУпАП, якою передбачено, що посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14.11.2018 № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 транспортний засіб Volkswagen Touаreg, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Відомості про ОСОБА_2 як належного користувача цього транспортного засобу внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, що не заперечується відповідачем.

За таких обставин саме ОСОБА_2 мав нести адміністративну відповідальність за вказане правопорушення, проте постанову про накладення адміністративного стягнення помилково складено на його дружину ОСОБА_1 .

Відсутність у ОСОБА_1 ознак суб`єкта правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, свідчить про відсутність в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення із наслідками у виді адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови та надіслання справи на новий розгляд до Департаменту транспортної інфраструктури КМДА, що передбачено пунктом 2 частини 3 статті 286 КАС України.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 07.02.2019 у справі № 640/6550/15-а, встановлення протиправності дій суб`єкта владних повноважень само по собі не захищає і не відновлює порушене право, тобто не відповідає завданням адміністративного судочинства, а тому правові підстави для задоволення вимог позову в цій частині відсутні.

Належним відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення (постанова Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а), а відтак вимоги до головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури КМДА Павлюка В. І. заявлені безпідставно.

За приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Дане конституційне положення знайшло своє закріплення у статтях 1173, 1174 Цивільного кодексу України, згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (посадових або службових осіб даних органів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 5 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адмінсудом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже ураховуючи, що внаслідок неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 завдано майнової шкоди, яка полягає у витратах на оплату послуг за евакуацію (1 270 грн), за зберігання транспортного засобу (144 грн), а також на оплату банківських комісій (175,40 грн), вона має право на її відшкодування.

Статтею 296 КУпАП та Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, передбачена несудова процедура повернення штрафу, а тому підстави для задоволення вимог в цій частині відсутні.

Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За об`єднані у позовній заяві вимоги немайнового (про визнання протиправною та скасування постанови) та майнового характеру (про відшкодування майнової шкоди) позивач сплатила судовий збір в загальному розмірі 1 610,40 грн.

Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на належного відповідача у повному обсязі судовий збір, сплачений за вимогу немайнового характеру, в розмірі 536,80 грн та 82/100 частин судового збору, сплаченого за вимогу майнового характеру (1589,40х100/1929,40), що становить 880,35 грн, а усього 1 417,15 грн.

Керуючись статтями 2, 5-9, 20, 73-78, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюка Віталія Івановича серії 1КІ № від 31 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп відсутній, паспорт НОМЕР_3 , виданий Дніпровським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 11.08.2016) до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і надіслати справу на новий розгляд до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6, код юридичної особи: 37405284) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп відсутній, паспорт НОМЕР_3 , виданий Дніпровським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 11.08.2016) 1 589 гривень 40 копійок на відшкодування майнової шкоди та судовий збір в сумі 1 417 гривень 15 копійок, а усього 3 006 (три тисячі шість) гривень 55 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Повне рішення складене 17.07.2023.