Справа № 260/3289/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/3289/22 пров. № А/857/7250/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Хомича О.Р.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року (головуючий суддя Гебеш С.А., місце ухвалення - м. Ужгород, дата складення повного тексту судового рішення 13.03.2023) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , 06.09.2022 звернувся до суду з позовом, в якому, просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті Копитчак Олександра Олександровича про застосування адміністративно- господарського штрафу серії АО № 340077 від 02 серпня 2022 року.

Обґрунтовує позов тим, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу серії АО № 340077 від 02 серпня 2022 року є протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що а ні Законом України «Про автомобільний транспорт», а ні Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів не зобов`язують водія мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сферібезпеки дорожнього руху індивідуальну контрольну книжку водія. З огляду на вищевказане навіть якби у водія автобуса дійсно не було при собі індивідуальної контрольної книжки водія, то це все одно не було би порушенням вимог абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», так як індивідуальна контрольна книжка водія відсутня у переліку документів, передбаченому ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що посадові особи відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення № 010665 від 20 липня 2022 року, складеного на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок від 18 липня 2022 року, зупинили для перевірки транспортний засіб ЧАРЗ марки «Богдан» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_2 .

Вказаний транспортний засіб виконував регулярні пасажирські перевезення по маршруту «Берегово-Дідово».

Під час здійснення рейдової перевірки водій надав документи, які визначені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Однак, на момент перевірки у водія була відсутня індивідуальна контрольна книжка водія, про що складено акт № 334162 від 20 липня 2022 року.

Про місце і розгляд справи водій отримав під особистий підпис повідомлення, адресоване ФОП ОСОБА_1 , про необхідність явки 02 серпня 2022 року на розгляд справи стосовно складеного акту № 334162 від 20 липня 2022 року.

На розгляд справи позивач не з`явився, пояснень не надавав, адвокатських запитів за дорученням позивача не надходило.

Відділлом Державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову АО № 340007 від 02 серпня 2022 року та накладено на позивача адміністративно-господарський штраф у вигляді 17000,00 грн.

Позивач не погодився із правомірністю постанови про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки автомобільним перевізником здійснювалося надання послуг пасажирських перевезень без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому відповідачем правомірною винесено постанову АО № 340077 від 08 серпня 2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

У силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами сімнадцятої - двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення визначені у статті 39 Закону № 2344-III, серед яких, для автомобільного перевізника, є ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Аналіз положень цієї статті Закону № 2344-ІІІ надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень не встановлено їх вичерпного переліку, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

У силу частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (тут і надалі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин - Порядок № 1567).

У силу пунктів 21, 22 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Згідно з пунктом 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340.

Пункт 6.1. Положення передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 6.3 Положення визначено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що положеннями Закону № 2344-ІІІ передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а такий документ, як індивідуальна контрольна книжка водія є іншим документом, в розумінні ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, що повинен бути пред`явленим особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, за відсутності документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, передбачених статтею 39 Закону № 2344-III зокрема, індивідуальної контрольної книжки водія, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 39 Закону № 2344-III документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

При цьому, Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 334162 від 20 липня 2022 року (а. с. 66), на момент проведення перевірки водій, який здійснював регулярні перевезення пасажирів по маршруту «Берегово-Дідово» транспортним засобом ЧАРЗ марки «Богдан» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не мав при собі індивідуальної контрольної книжки водія.

Транспортний засіб ЧАРЗ марки «Богдан» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 (а. с. 58).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки на момент проведення перевірки водій, який здійснював перевезення, не мав при собі індивідуальної контрольної книжки водія, а тому до позивача (перевізника) правомірно застосовано адміністративно-господарський штраф згідно постанови серії АО № 340077 від 02 серпня 2022 року, отже така скасуванню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем до матеріалів справи додана індивідуальна контрольна книжка водія. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не бере таку до уваги, оскільки надання позивачем до суду цього документу під час розгляду справи у суді, не спростовує того факту, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу була відсутня індивідуальна контрольна книжка водія.

Щодо покликання позивача на процедурні порушення під час винесення оскаржуваної постанови, зокрема, в частині повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, такі спростовуються повідомленням, яке складено у відповідності до вимог п. 26 Порядку № 1567, про прибуття до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області для участі у розгляді справи про допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт на 02.08.2022 о 09.30 год. (а. с. 68).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 340077 від 02 серпня 2022 року до позивача є правомірною, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Таким чином, апеляційна скарга фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

У відповідності до ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємець фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі № 260/3289/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 14.07.2023.