Справа № 276/1096/23
Суддя: Бобер Д. О.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/1096/23
Провадження по справі №2-а/276/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до СРПП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії БАБ №467496 від 06.04.2023 року, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просить постанову інспектора СРПП відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області серії БАБ №467496 від 06.04.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.127 КУпАП скасувати та провадження по справі закрити.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.04.2023 року поліцейським СРПП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Паламарчуком В.В. винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно постанови позивач 06.04.2023 року об 12 годині 25 хвилин в смт.Хорошів по вул.Шевченка раптово перейшов проїзну частину, чим порушив п.4.14 б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП.

З постановою позивач не згоден, заперечує скоєння правопорушення, в якому його звинувачують. Вказує, що про вищезазначену постанову дізнався з виклику від виконавчої служби та жодної ситуації, коли б він переходив проїзну частину в забороненному місці не було, ніхто з працівників поліції до нього не підходив. Крім того, в постанові не зазначено конкретне місце вчинення ним правопорушення та не може бути жодних доказів його вчинення, оскільки у вказаний час доби він зазвичай перебуває вдома. Крім того, позивач вказує на порушення порядку прийняття постанови, оскільки остання складалася без його присутності.

На підставі викладеного ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.06.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та задоволено клопотання позивача в частині витребування від відповідача складених відносно нього адміністративних матеріалів.

30.06.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з долученою до нього копією постанови серії БАБ №467496 та супровідним листом №4839/215/01 від 30.09.2023 року на ім`я позивача. Проте, як вбачається з відзиву та доданих до нього документів доказів направлення вказаного відзиву іншим учасникам судового процесу не було надано. Доданий супровідний лист датований на момент ухвалення рішення майбутньою датою. Крім того, сам по собі без інших доказів відправки на адресу позивача (поштової квитанції або особистого підпису позивача про отримання) вказаний супровідний лист не є належним доказом направлення відзиву позивачу. Відтак, судом не може бути враховано даний відзив під час ухвалення рішення, оскільки відповідно до загальних вимог чинного законодавства до відзиву на позовну заяву додаються докази, які підтверджують надсилання відзиву з додатками іншим учасникам судового процесу.

Частиною 3 статті 162 КАС України імперативно встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Відповідно до п. 2 ч.4. ст.162 КАС України до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Таким чином, суд не бере до уваги поданий відповідачем відзив на позовну заяву від 30.06.2023 та долучені до нього докази, оскільки вони подані до суду в порушення вимог ч. 9 ст. 79 та ч.3 статті 162 КАС України.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №467496 від 06.04.2023 року, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Як вбачається із зазначеної постанови, 06.04.2023 року об 12 годині 25 хвилин в смт.Хорошів по вул.Шевченка ОСОБА_1 раптово перейшов проїзну частину, чим порушив п.4.14 б ПДР України. При цьому в оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додається відео з нагрудного відеореєстратора за вимогою.

Разом з тим, відеозапису як складової частини адміністративних матеріалів на обґрунтування правомірності оспорюваної постанови відповідачем подано не було, вимоги ухвали щодо витребування доказів відповідач не виконав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, факт вчинення позивачем правопорушення раптовий перехід пішоходом проїзної частини, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №467496 від 06.04.2023 року, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, відповідачем суду не подано, зокрема і відеозапису, посилання на який є у оскаржуваній постанові.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту п.4.14 б ПДР відповідач мав би надати відеозапис події.

Позивачем заперечується факт порушення правил дорожнього руху за обставин, вказаних в постанові серії БАБ №467496 від 06.04.2023 року. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано, доводи позивача щодо порушення порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення відповідачем не спростовані, зокрема щодо винесення на місці постанови без присутності позивача. Підпису позивача вказана постанова також не містить. Натомість, у відповідних графах вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису. Відмова позивача від підпису в постанові жодними доказами не підтверджена.

Таким чином, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення пішоходом Правил дорожнього руху України.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ, за відсутності інших доказів, на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній Постанові.

Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Таким чином, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч приписам КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова поліцейського СРПП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області серії БАБ №467496 від 06.04.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 127 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 247, 289, п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст.ст. 77, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до СРПП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії БАБ №467496 від 06.04.2023 року,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.04.2023 року серії БАБ №467496 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 127 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП, - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Вол.-Волинським РС УДМС України в Ж итомирській області 22.01.2014 року.

Відповідач: СРПП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, адреса місцезнаходження: вул.. 95-ї Бригади, 2, смт.Хорошів Житомирського району Житомирської області, .

Головуючий суддя Д.О. Бобер