Справа № 460/11738/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Рівненської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Рівненської обласної військово-цивільної адміністрації, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2022 № 1-АГД "Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану", а саме транспортного засобу "OPEL VECTRA" (реєстраційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ), який був погоджений із начальником Рівненської обласної військово-цивільної адміністрації;
зобов`язати Міністерство оборони України та Рівненську обласну військово-цивільну адміністрацію повернути вилучений транспортний засіб, а саме "OPEL VECTRA" (реєстраційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу;
зобов`язати Рівненську обласну військово-цивільну адміністрацію та Міністерство оборони України здійснити відшкодування суми грошових коштів у розмірі 115572,15 грн за примусово відчужений транспортний засіб "OPEL VECTRA" (реєстраційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ) у разі наявності у Міністерства оборни України та Рівненської обласної військово-цивільної адміністрації об`єктивної неможливості щодо повернення вилученого транспортного засобу та визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2022 № 1-АГД.
Ухвалою суду від 19.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Рівненської обласної державної адміністрації залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску; доказів сплати суми судового збору у розмірі 1073,60 грн (оригінал платіжного документа), або ж доказів на підтвердження наявності інших підстав для звільнення; уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з приведеними у відповідність позовними вимогами та визначеними відповідачами, додавши її копії відповідно до кількості учасників справи.
На виконання вищевказаної ухвали 13.06.2023 позивач надіслав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою та квитанцію про сплату судового збору.
20.06.2023 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Рівненської обласної військово-цивільної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (на стороні відповідача): Головне управління Національної поліції в Рівненській області, Міністерство оборони України.
Надаючи правову оцінку та досліджуючи поважність зазначених позивачем причин пропуску строку на звернення до суду в межах аргументів наведених у заяві, суд зазначає наступне.
Відповідно статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі № 536/2248/17.
Верховний Суд в постанові від 22.04.2020 у справі № 811/1664/18 вказав, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.
Водночас слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи розпочинає свій перебіг лише за умови, що остання була реально обізнаною з фактом їх порушення оспорюваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Предметом судового оскарження в даній справі є наказ командира військової частини "Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану" від № 1-АГД від 12.04.2022.
При цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що фактично моментом примусового відчуження вказаного транспортного засобу є дата 22 березня 2022 року - момент вилучення такого транспортного засобу у ОСОБА_1 . Отже, про обставини прийняття рішення та вчинення відповідних дій військовою частиною ОСОБА_1 дізналась 22 березня 2022 року, однак з даним адміністративним позовом до звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду 02.05.2023, що підтверджено поштовим штемпелем на конверті, в якому надійшов позов.
Суд зауважує, що у червні місяці 2022 року ОСОБА_1 зверталась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Рівненської обласної військової адміністрації, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання незаконним вилучення транспортного засобу.
Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 03.02.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Рівненської обласної військової адміністрації та Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування збитків внаслідок примусового відчуження транспортного засобу.
Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 11.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із надходженням від позивача по справі заяви, в якій він просить не розглядати його позовні вимоги, оскільки позивач має намір змінити відповідача, предмет та підстави позову, у зв`язку з чим є необхідність звернення до окружного адміністративного суду.
З приводу наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що обрання способу захисту порушеного права є суб`єктивним правом кожної особи, на яку покладається тягар відповідальності за неправильно обраний спосіб захисту і за всі наслідки пов`язані з цим.
Відтак, на переконання суду, невірне обрання учасником справи способу судового захисту не є об`єктивною обставиною, отже, не може розглядатися як поважна причина для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, оскільки такі причини носять суб`єктивний характер.
Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач самостійно обрав спосіб захисту своїх порушених прав і скористався своїм правом на судовий захист.
Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Верховного суду від 14.05.2019 № 803/613/15-а, тому суд враховує зазначений висновок при постановленні цієї ухвали.
При вирішенні поважності причин пропуску строку звернення до суду суд керується також ч. 3 ст. 9 КАС України, якою передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Відтак, суд констатує, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості на розгляд своєї справи Рокитнівським районним судом Рівненської області, як адміністративним судом. Вчинення належних процесуальних дій позивачем, призвели б до ухвалення рішення суду з вирішенням позовних вимог у цій справі.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа Салов проти України), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа Сутяжник проти Росії, п. 38).
Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).
При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі «Йодко против Литви» (Jodko v. Lithuania).
Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного:
1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим;
2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин;
3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі;
4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку;
5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Загалом, при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи Волчлі проти Франції, ТОВ Фріда проти України).
Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.
Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстави викладені у заяві від 13.06.2023, вказані позивачем для поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з відповідним позовом є неповажними.
Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та не зазначено об`єктивних обставин, що перешкоджали скористатися правом на звернення до адміністративного суду у встановлений законом строк, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.
Дата постановлення даної ухвали обумовлена перебуванням головуючої судді у щорічній відпустці з 19 червня 2023 року до 07 липня 2023 року.
Керуючись статтями 123, 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Позовну заяву ОСОБА_1 і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 11 липня 2023 року.

Суддя О.В. Поліщук