Справа № 120/10846/22
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 липня 2023 року

м. Київ

справа №120/10846/22

адміністративне провадження № К/990/23650/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желтобрюх І.Л., суддів - Білоуса О.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Вінницької митниці на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Вінницька митниця звернулася з апеляційною скаргою.

Ухвалою судді Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: несплатою судового збору. Надано скаржнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків. Роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне подання апеляційної скарги в порядку, встановленому процесуальним законом.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції виходив з того, що пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції, надійшло клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено та продовжено Вінницькій митниці термін для усунення недоліків апеляційної скарги на десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

В подальшому відповідач повторно звернувся до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з відсутністю коштів.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у задоволенні клопотання Вінницької митниці про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу повернуто в зв`язку з тим, що у встановлений строк апелянтом не було виконано вимоги ухвали та не було усунуто недоліки апеляційної скарги.

Вважаючи таке судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, Вінницька митниця оскаржила його в касаційному порядку.

За правилами частини першої статті 334 КАС України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Постановляючи ухвалу від 27 червня 2023 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що посилання апелянта на ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є помилковим, оскільки, скаржник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія зазначеної норми закону щодо відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, а звільнення, відстрочення, розстрочення від сплати судового збору на певний строк є правом, а не обов`язком суду.

Суд зазначив, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника. В свою чергу, обмежене фінансування бюджетної установи, яка діє як суб`єкт владних повноважень, не може бути підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, оскільки скаржником не усунуто недоліків поданої ним апеляційної скарги.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Крім того, посилання апелянта на те, що постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги суд фактично позбавив відповідача права на апеляційне оскарження рішення є очевидно необґрунтованими.

Так, відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повернення апеляційним судом апеляційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону та повторне звернення до апеляційного суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі апеляційного оскарження судового рішення учасником справи.

Принагідно, Суд зазначає, що сплата судових витрат не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував положення статей 298, 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою скаргу Вінницької митниці на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 120/10846/22.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

М.М. Яковенко