Справа № 260/2536/22
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 липня 2023 року ЛьвівСправа № 260/2536/22 пров. № А/857/3740/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача - Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Хабазня Ю.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі № 260/2536/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та додаткової винагороди,
місце ухвалення судового рішення м.Ужгород
Розгляд справи здійснено за правиламиправилами загального позовного провадження, однак вказана справа належить до справ незначної складності (п.1 ч.6 ст. 12 КАС України)
суддя у І інстанціїПлеханова З.Б.
дата складання повного тексту рішення02.02.2023
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Відповідач подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, просив у задоволенні заяви відмовити.
Про розгляд заяви сторони повідомлені шляхом надіслання повістки та ухвали про призначення заяви до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
Сторони в судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли. Позивач у справі просив слухати справу за його відсутності.
В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом у якому просив:
визнати протиправним наказ № 1137 від 24.06.2022 року Головного управління Національної поліції в Закарпатській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області" у частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним наказ № 113 від 29.06.2022 року Головного управління Національної поліції в Закарпатській області "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби у поліції;
визнати протиправним наказ № 164 від 13.09.2022 року Головного управління Національної поліції в Закарпатській області "По особовому складу" про часткову зміну пункту наказу № 113 від 29.06.2022 року Головного управління Національної поліції в Закарпатській області "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби у поліції;
поновити позивача на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з часу звільнення;
допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області грошову винагороду в розмірі 30 000 грн., яка передбачена Постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі № 260/2536/22 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі № 260/2536/22 скасовано у частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Закарпатській області №113 о/с від 29.06.2022року.

Ухвалено у вказаній частині постанову, якою внесено зміни до наказу ГУНП в Закарпатській області №113 о/с від 29.06.2022року лише в частині дати звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, зазначивши датою звільнення зі служби в поліції -02.09.2022року.

У решті рішення суду залишено без змін.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Розглянувши обумовлену заяву позивача та приведені і ній доводи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, підставою для ухвалення додаткового судового рішення за правилами п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України є не вирішення судом питання про судові витрати при прийнятті рішення у справі.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

В свою чергу, порядок здійснення розподілу судових витрат визначається ст. 139 КАС України.

Так, згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 статті 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 1, 7 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч.3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 134 КАС України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

З акту виконаних робіт від 30.01.2023року складеного на виконання договору про надання правової допомоги від 11.07.2022, який долучений позивачем до матеріалів справи слідує, що під час підготовки та розгляду цієї справи у суді першої інстанції позивачу були надані послуги на професійну правничу допомогу у розмірі 24180 грн, за переліком правничих послуг відображених у названому акті.

З акту виконаних робіт від 08.05.2023року складеного на виконання договору про надання правової допомоги від 11.07.2022, який долучений позивачем до матеріалів справи слідує, що під час підготовки та розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції позивачу були надані послуги на професійну правничу допомогу у розмірі 14880 грн, за переліком правничих послуг відображених у названому акті.

Загальна сума послуг правничої допомоги становить 39060 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року у справі № 260/2536/22 у задоволенні позову позивача відмовлено повністю, а постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргу позивача задоволено частково, та зокрема внесено зміни до наказу ГУНП в Закарпатській області №113 о/с від 29.06.2022року в частині дати звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, зазначивши датою звільнення зі служби в поліції -02.09.2022року. У решті рішення суду залишено без змін.

Відтак, із заявленого переліку доводів апеляційної скарги, судом визнано прийнятним лише один її довід, який стосується внесення змін щодо дати звільнення позивача, отож судом апеляційної інстанції лише у незначній частині задоволено апеляційну скаргу позивача. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено і рішення у цій частині підтримано судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи обставини щодо незначного розміру задоволених вимог позивача (які виразились лише у внесенні змін до наказу щодо дати звільнення), присудженню підлягають понесені позивачем витрати на правничу допомогу адвоката, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, складу та розміру заявлених витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною по суті наданих послуг та належить до категорії справ незначної складності, суд приходить до висновку, що підготовка та подання позову та апеляційної скарги до суду у даній справі у частині приведених мотивів, які слугували підставою для часткового задоволення апеляційної скарги не потребувала надмірного, значного обсягу юридичної роботи та професійних навичок, оскільки приведені доводи у даній категорії справ, викладені в численних судових рішеннях в аналогічних спорах і саме такі доводи були і відображені адвокатом при підготовці позовної заяви та апеляційної скарги. З урахування приведених критеріїв пропорційності, колегія суддів вважає підставним присудження на користь позивача за рахунок фінансування відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій в обсязі 1000 грн.

У решті заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 134,139, 248, 252, 321, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 1000 гривень.

У задоволенні решти вимог заяви щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити .

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повний текст постанови складено 13 липня 2023 року