Справа № 160/11457/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11457/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року в адміністративній справі № 160/11457/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.10.2021 року № 1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 325 423,41 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» зареєстроване як юридична особа 03.12.2005 року.

До видів діяльності позивача віднесено: основний: 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у. Інші: 17.21 Виробництво гофрованого паперу та картону, паперової та картонної тари; 20.30 Виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик; 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у.; 85.32 Професійно-технічна освіта; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас.

ТОВ «Новомосковський посуд» є платником ПДВ відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 24.01.2014 року № 200158302, індивідуальний податковий номер - 82.

На підставі направлення від 27.08.2021 року № 4425 та наказу від 27.08.2021 року у період з 27.08.2021 року по 02.09.2021 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Новомосковський посуд» щодо дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 09.06.2016 року № 187/16 та від 27.06.2018 року № 274/18 за період з 18.03.2017 року по 20.08.2021 року.

За наслідками перевірки складено акт від 08.09.2021 року № 3056/04-36-07-11/33905850, яким встановлено порушення позивачем ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 27.06.2018 року № 274/18, укладеного з ТОВ «Асем Ару Disher» (Казахстан), в частині неотримання валютної виручки в сумі 1 346 853,07 рос. руб., та у зв`язку з отриманням рішення суду про відмову ТОВ «Новомосковський посуд» у позові щодо стягнення заборгованості в сумі 1 346 853,07 рос. руб. з ТОВ «Асем Ару Disher» (Казахстан), за що згідно з ч. 5, ч. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД.

Відповідно до положень п. 86.1, 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України позивачем подано заперечення до акту від 08.09.2021 року №3056/04-36-07-11/33905850.

04.10.2021 року рішенням ГУ ДПС у Дніпропетровській області висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі зазначеного вище акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.10.2021 року № 1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 325 423,41 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ДПС України.

24.06.2022 року за результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення № 6096/6/99-00-06-01-02-06 про залишення податкового повідомлення-рішення без змін, а також роз`яснено право на подальше оскарження в судовому порядку.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішенням Міжнародного комерційного суду при Торгово-Промисловій палаті України від 01.03.2021 року у справі № 165/2020 за позовом ТОВ «Новомосковський посуд» до ТОВ «Асем Ару Disher» про стягнення заборгованості за контрактом від 27.06.2018 року № 274/18 у розмірі 1346853, 07 рос. руб. у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 11.10.2021 року № 1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 325 423,41 грн прийнято обґрунтовано та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України, (далі - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право:

- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків;

- застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи)-щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, визначені Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII).

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5, 6, 9, 10 статті 11 Закону № 2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити такі заходи захисту: встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до частин 1, 2, 5-8 статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав-з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Новомосковський посуд» (продавець) та СП ТОВ «Маданият Артекс» (Узбекистан) (покупець) укладено контракт від 09.06.2016 року № 187/16.

Пунктом 1.1 контракту визначено, що продавець зобов`язується передати, а покупець своєчасно здійснити оплату та прийняти стальний емальований посуд. Асортимент, кількість, ціна зазначаються в специфікаціях.

Умови оплати: відстрочення платежу строком до 40 календарних днів від дати оформлення товаросупровідних документів. Валюта контракту - російські рублі. Валюта платежу - російські рублі.

Дія контракту - до 31.12.2017 року, у разі невиконання сторонами своїх обов`язків по контракту в повному обсязі дія контракту продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Податковим органом під час перевірки встановлено, що на початок перевіреного періоду (станом на 18.03.2017 року), по контракту від 09.06.2016 року № 187/16 рахується дебіторська заборгованість в сумі 610 740,91 рос. руб. (дата виникнення 31.01.2017 року), що відповідає даним бухгалтерського обліку - рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями».

На виконання договірних зобов`язань по контракту від 09.06.2016 року № 187/16 в перевіреному періоді ТОВ «Новомосковський посуд» згідно вантажно-митних декларацій експортував товар СП ТОВ «Маданият Артекс» (Узбекистан) на загальну суму 34 604 272,75 рос. руб. (екв. 14 973 739,14 грн.).

У перевіреному періоді позивачем по контракту від 09.06.2016 року № 187/16 отримано від СП ТОВ «Маданият Артекс» (Узбекистан) валютну виручку на загальну суму 35 215 013,66 рос. руб.: (екв. 14 913 470,11 грн.), в т. ч. виручка на суму 3 990 058,21 рос. руб. надійшла з порушенням граничного терміну розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Пунктом 21 постанови правління НБУ від 02.01.2019 №5 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення прядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» (зі змінами та доповненнями) встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Висновки Мінекономіки щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Нацбанком, а саме за зовнішньоекономічним контрактом від 09.06.2016 року № 187/16 на адресу відповідача не надходили.

Згідно з умовами контракту від 09.06.2016 року № 187/16, а саме п.10.1 розділу 10 контракту, будь-який спір, який виник в ході виконання контракту, а також пов`язаний з грошовими розрахунками, підлягає розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ).

30.06.2020 року позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ) з позовною заявою від 24.06.2020 року № 01-221 про стягнення з СП ТОВ «Маданият Артекс» (Узбекистан) заборгованості до контракту від 09.06.2016 року № 187/16 в сумі 3 990 05,8,21 рос. руб., штрафу і пені в сумі 3 895 380,22 рос. руб. за порушення строків оплати (п. 9.3 розділу 9 контракту - штраф 0,7% від суми заборгованості, та 0,3% пені від суми заборгованості за кожний день прострочки).

На підтвердження претензійної роботи у розумінні ч. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» позивачем до перевірки надано наступні документи:

- постанову Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України (м. Київ) від 30.06.2020 року про прийняття справи до провадження № 153/2020;

- рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України (м. Київ) від 20.07.2021 року у справі № 153/2020 про визнання позовних вимог ТОВ "Новомосковський посуд" до ТОВ «Маданият Артекс» (Узбекистан) обґрунтованими, однак, у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем суми заборгованості 3 990 058,21 рос. руб. після пред`явлення вимоги до суду, стягнуто з ТОВ «Маданият Артекс» (Узбекистан) суму штрафу, пені та арбітражного збору в загальній сумі 4 270 250,30 рос. руб.

Частиною 7 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором: (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково у частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду,: а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не: підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Відповідачем встановлено, що станом на 20.08.2021 року операції по контракту від 09.06.2016 року № 187/16 збалансовані, заборгованість відсутня, що відповідає даним бухгалтерського обліку по рахунку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями».

Таким чином, проведеною перевіркою норм валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 09.06.2016 року № 187/16 контролюючим органом не встановлено порушень.

Отже, в основу оскаржуваного рішення контролюючим органом покладено порушення позивачем вимог валютного законодавства при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 27.06.2018 року № 274/18, у процедурі валютного нагляду НБУ.

Крім того, між ТОВ «Новомосковський посуд» (продавець) та ТОВ «Асем Ару Disher» (покупець) укладено контракт від 27.06.2018 року № 274/18.

Згідно з п. 1.1 контракту на умовах, викладених у розділах даного договору, продавець зобов`язується здійснити поставку стальної емальованого посуду (далі товар), а покупець прийняти та сплатити товар. Найменування, асортимент, кількість і ціна товару зазначаються у додатках до цього контракту, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1 контракту встановлено, що постачання товару здійснювалось узгодженими партіями, у тому числі залізничним транспортом на умовах «D.А.Р., станція Алмати 1, Казахстанської залізничної дороги» у відповідності до правил Інкотермс в редакції 2010 року. Датою постачання, а також датою переходу права власності на товар вважається дата прибуття вантажу на станцію Алмати 1, Казахстанської залізничної дороги, що підтверджується відміткою станції Алмати 1, Казахстанської залізничної дороги в залізничній накладній.

Відповідно до специфікації від 27.11.2019 року № 7 до контракту від 27.06.2018 року № 274/18 сторони погодили постачання товару на загальну суму 3 742 373,92 рос. руб.

Позивач на виконання умов контракту від 27.06.2018 року № 274/18 здійснив відвантаження товару на суму 3 742 373,92 рос. руб., про що свідчать рахунок від 27.11.2019 року № 4581, пакувальний лист від 27.11.2019 року, сертифікат походження товару від 27.11.2019 року № 1953413, сертифікати якості № 27/11 та № 4/11, експортна митна декларація від 27.11.2019 року № UА110040/2019/006337, залізнична накладна від 27.11.2019 року № 46375390.

У подальшому при прийманні товару ТОВ «Асем Ару Disher» на станції Алмати 1, Казахстанської залізничної дороги виявлено недостачу товару 2 383 шт. на загальну суму 1 346 853,07 рос. руб., про що складено акт про встановлення розбіжностей при прийманні товарно-матеріальних цінностей від 22.01.2020 року № 1.

Так, покупцем у повідомленні про виявлену недостачу від 22.01.2020 року вих. № 15, зазначено, про те, що пломби не порушені, акти залізничної дороги не складались у зв`язку з пошкодженням пломб, та надано повідомлення при прибуття транспортного засобу від 20.01.2020 року № 219, з якого вбачається, що вагон прибув без порушень, а також фото сканованого вагону № 29155397, здійсненні при перетинанні території Республіки Казахстан, з якого вбачається, що вагон заповнений частково.

ТОВ «Новомосковський посуд» надано отриманий від покупця акт про встановлення розбіжностей по кількості при прийманні товару від 22.10.2020 року №б/н, складений комісією з представників ТОВ «Асем Ару Disher».

Відповідно до вказаного акту товар, який направлений позивачем на адресу покупця згідно МД №UА110040/2019/006337 від 27.11.2019 року, оформленої на загальну суму 3 742 373,92 рос. руб., отримано ТОВ «Асем Ару Disher» (Казахстан) не в повному обсязі, розбіжність склала 1 346 853,07 рос. руб. Зазначений товар поставлявся на умовах ВАР станція Алмати-1 Казахстанської з/д залізничним транспортом (накладна № 46375390).

У зв`язку з цим, оплата товару ТОВ «Асем Ару Disher» (Казахстан) в сумі 1 346 853,07 рос. руб. не здійснена.

Відповідно до умов контракту від 27.06.2018 №274/18, а саме п.9.2 розділу 9 контракту, у разі не досягнення згоди спір, який виник в ході виконання контракту, підлягає розгляду в Міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово - промисловій палаті України (м. Київ).

13.07.2020 року позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ) з позовною заявою від 09.07.2020 року № 01-233 про стягнення 2 041 407,06 рос. руб. з ТОВ «Асем Ару Disher» (Казахстан) по контракту від 27.06.2018 року № 274/18, в т. ч. заборгованості за поставлений товар в сумі 1 346 853,07 рос. руб., штрафних санкцій за порушення строків оплати товару та відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору в сумі 694 553,99 рос. руб.

Так, 13.07.2020 року постановою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України (м. Київ) прийнято справу до провадження № 165/2020.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України (м. Київ) від 01.03.2021 року у справі № 165/2020 про стягнення з ТОВ «Асем Ару Disher» (Казахстан) штрафних: санкцій в сумі 57 492,50 рос. руб. та арбітражного збору в загальній сумі 4 671,15 рос. руб., в іншій частині позову (стягнення заборгованості в сумі 1 346 853,07 рос. руб.) відмовлено.

ТОВ «Новомосковський посуд» посилається на вказане рішення, як на підставу для висновку про недопоставку товару за контрагентом.

Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи судом.

Експорт (експорт товарів) продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. При цьому термін реекспорт (реекспорт товарів) означає продаж іноземним суб`єктам господарської діяльності та вивезення за межі України товарів, що були раніше імпортовані на територію України (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»).

Пунктами 6, 7 розділу ІІ Постанови НБУ від 02.01.2019 року № 7 «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів» визначено, що банк здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента вже надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.

Банк перевіряє операції, не зазначені в підпунктах 1 - 3 пуншу 6 розділу II цієї Інструкції, під час настання події (переказу резидентом коштів на користь нерезидента, надходження від нерезидента коштів на користь резидента, отримання реєстру МД за відповідною операцією) і надалі банк не здійснює за ними валютний нагляд щодо отримання резидентом граничного строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів згідно з вимогами цією Інструкції.

Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Постанови НБУ від 02.01.2019 року №7 «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів» банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:

1) якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог);

2) у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.

Вимоги підпункту 1 пункту 9 розділу III цієї Інструкції не застосовуються до операцій з експорту, імпорту товарів у разі дроблення операцій з експорту товару або дроблення валютних операцій.

Приписами п. 21 розділу II Постанови НБУ від 02.01.2019 №5 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» (зі змінами) встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується; а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції»).

Наведеною статтею, відлік строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами при експорті товарів розпочинається з дати їх митного оформлення. Тобто, зобов`язання здійснити розрахунок у визначені Національним банком України строки виникає у зв`язку з вивезенням такого товару за межі митної території України, а тому і кількість товару, за яку мають бути здійснені розрахунки визначається саме кількістю вивезеного товару.

Отже, зобов`язання щодо розрахунків за експортною операцією може вважатися виконаним лише тоді, коли буде сплачено загальну вартість вивезеного за декларацією товару.

Колегія суддів вважає, що з огляду на зазначене вище та на наявні у матеріалах докази, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин щодо поставки товару за контрактом від 27.06.2018 року № 274/18 не у повному обсязі.

Проте, розрахунки за контрактом здійснено не за всю кількість вивезеного товару, оскільки позивачем не отримано валютну виручку у розмірі 1 346 853, 07 російських рублів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Висновку Мінекономіки щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Нацбанком, а саме за зовнішньоекономічним контрактом від 27.06.2018 №274/18, до суду під час розгляду справи судом першої інстанції та перегляду справи судом апеляційної інстанції не надано.

Разом з цим, відповідно до довідки від 01.01.2022 року № б/н на підставі рішення суду від 01.03.2021 року у справі № 165/2020 з ТОВ «Асем Ару Disher» списана сумнівна дебіторська заборгованість, що не буде оплачена в сумі 1 346 853,07 рос. рублів, гривневий еквівалент 490 214,11 грн.

Пунктом 4 НП(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість» встановлено, що безнадійна дебіторська заборгованість - це поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.

Сумнівний борг - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує невпевненість її погашення боржником.

Тобто, визначення терміну у довідці «сумнівна дебіторська заборгованість» не відповідає НП(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість».

Відповідно до розрахунку суми пені, який є додатком до акту перевірки та до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, періодом порушення граничних строків розрахунків за контрактом № 274/18 є з 23.01.2021 року по 20.08.2021 року.

Однак, дебіторська заборгованість, згідно з довідкою від 01.01.2022 року № б/н, - списана 01.01.2022 року, тобто вже поза межами нарахованої контролюючим органом позивачу суми пені, яка підлягає сплаті.

При цьому, для списання заборгованості повинні бути наявними певні підстави, зокрема, наказ керівництва на списання безнадійної заборгованості, а також документи, що підтверджують дотримання умов визнання заборгованості безнадійною з НП(С)БО 10, акт звіряння розрахунків, складений у ході інвентаризації тощо.

У матеріалах справи такі докази відсутні.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що довідка головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» від 01.01.2022 року № б/н є неналежним доказом у справі.

Крім того, п. 12 Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів встановлено, що зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт товару або вартості товарів, що імпортуються, допускається за умови, якщо протягом виконання зобов`язань за договором:

1) відбувається перегляд ціни товарів у зв`язку з невідповідністю їх кількісних та/або якісних характеристик умовам договору - на суму недопоставлених (недоотриманих) та/або неякісних товарів. Рішення про таку невідповідність приймається Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті або іншим органом, уповноваженим розглядати спори або засвідчувати таку невідповідність згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору;

2) відбувається перегляд ціни товарів унаслідок дій форс-мажорних обставин, що призвели до зміни кількісних та/або якісних характеристик товару, - на суму недопоставлених (недоотриманих) та/або неякісних товарів. Зміна ціни товару має бути підтверджена Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом (експертною організацією) згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору;

3) товари знищено, конфісковано, зіпсовано, украдено, загублено - на суму їх вартості (якщо право власності на товар відповідно до умов договору належить резидентові). Наявність таких обставин має бути підтверджена органами, уповноваженими здійснювати таке підтвердження згідно із законодавством країни, на території якої сталися такі події;

4) відбувається повне або часткове повернення резиденту товару, що був поставлений нерезиденту за експортним договором, у зв`язку з повним або частковим невиконанням сторонами взаємних зобов`язань за експортним договором - на суму вартості такого товару, оформленого МД типу ІМ-40 «Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-51 «Переробка на митній території», ІМ-75 «Відмова на користь держави», ІМ-76 «Знищення або руйнування» та за наявності відповідної інформації в реєстрі МД;

5) відбувається повернення сплачених імпортером коштів повністю або частково - на суму цих коштів;

6) здійснюється оподаткування виконаних резидентами для нерезидентів робіт (наданих послуг) за межами України - на суму сплачених податків. Здійснення такого оподаткування має бути підтверджено поясненнями (інформацією, документами). Банк для цілей підпункту 6 пункту 12 розділу III цієї Інструкції має право також вимагати в резидента підтвердження податкового органу країни нерезидента щодо сплати відповідної суми податків;

7) відбувається оплата нерезидентом фізичній особі-резиденту, яка перебуває у відрядженні за кордоном з метою виконання зобов`язань за експортним договором резидента - суб`єкта господарської діяльності, коштами в готівковій іноземній валюті експлуатаційних витрат, пов`язаних з обслуговуванням транспортного засобу, який належить резидентові - стороні договору (орендується, фрахтується ним) і використовується за кордоном з метою виконання зобов`язань останнього за цим договором, - на суму використаних коштів. Отримання від нерезидента готівкової іноземної валюти на експлуатаційні витрати, пов`язані з обслуговуванням транспортного засобу резидента за кордоном, та використання цих коштів на зазначені цілі має бути підтверджено відповідними документами;

8) відбувається зміна умов експортного договору, за яким банком здійснюється валютний нагляд, унаслідок чого виконання нерезидентом зобов`язань за експортним договором резидента здійснюється шляхом поставки товару, - на суму зобов`язань, які виконуються шляхом поставки товару. Наявність таких обставин має бути підтверджена копією документа, згідно з яким унесені зміни до відповідного експортного договору.

Наявність таких обставин має бути підтверджена органами, уповноваженими здійснювати таке підтвердження згідно із законодавством країни, на території якої сталися такі події (пп. 3 п. 12 Інструкції).

ТОВ «Новомосковський посуд» надавало докази виключно на підтвердження факту виявлення нестачі товару при його прибутті до кінцевого пункту призначення та при перетині митного кордону Республіки Казахстан.

Колегія суддів зазначає, що необхідною передумовою для застосування пп. 3 п. 12 Інструкції є підтвердження компетентними органами держави, на території якої сталися такі події, факту викрадення або втрати товару.

Доказів звернення до компетентних органів Республіки Казахстан або іншої країни, на території якої могла би статися втрата або викрадення товару позивачем не надано.

Тобто, зазначене виключає можливість застосування пп. 3 п. 12 Інструкції як підставу для звільнення позивача від виконання обов`язку з перерахування валютної виручки за зовнішньоекономічним контрактом.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які б підпадали під дію інших підпунктів п. 12 Інструкції.

Приписами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлено, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс - мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

ТОВ «Новомосковський посуд» ані до перевірки, а ні до судів першої та апеляційної інстанції не надано документів, які є підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин.

Судами враховано, що згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акта Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Проте, у спірних правовідносинах, вказана норма не звільняє позивача від обов`язку виконання низки умов для підтвердження зменшення суми грошових коштів, які мали надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт частини товару, що був імпортований, оскільки товариством не дотримано порядку здійснення низки умов, що визначені, у тому числі, п. 12 Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено (п. 2 ч.7 ст. 13 Закону № 2473-VIII).

Приписами ч. 7 ст. 13, ч. 5 ст. 13 Закону № 2473-VIII визначено, що порушення резидентами строків тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

ЯК зазначалось вище, рішенням Міжнародного комерційного суду при Торгово-Промисловій палаті України від 01.03.2021 року у справі № 165/2020, за позовом ТОВ «Новомосковський посуд» до ТОВ «Асем Ару Disher» про стягнення заборгованості за контрактом від 27.06.2018 року № 274/18 у розмірі 1346853, 07 рос. руб., у задоволенні позову відмовлено.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 11.10.2021 року № 1 прийнято контролюючим органом на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року в адміністративній справі № 160/11457/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко