Справа № 495/2605/23
Суддя: Анісімова Н. Д.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2605/23

Номер провадження 2-а/495/42/2023

27 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Білгород-Дністровський у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови ЕАС № 6611942 від 28.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності, суд

ВСТАНОВИВ:

15.03.2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі Відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просив постанову ЕАС № 6611942 від 28.02.2023 року винесену інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом Майченко В.С. про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, закрити.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2023 року позивач на власному автомобілі Mercedes-Benz SVAP485 рухався по вул. Кишинівській у м. Білгород-Дністровський, коли його зупинили працівники поліції. Один з працівників поліції повідомив, що у позивача не освітлюється номерний знак, але позивач пояснив їм, що під час керування транспортним засобом автомобіль перебував у справному стані і номерний знак освітлювався. Працівник поліції повідомив, що якщо таке порушення мало місце, то позивач зможе усунути його на місці події, проте поліцейський повідомив, що буде складати протокол відносно позивача про вчинення адміністративного правопорушення.

Після того, як працівник поліції щось почав заповнювати на планшеті, позивач одразу звернувся з проханням надати копію документа, але поліцейський повідомив, що надасть копію лише після підпису протоколу позивачем. На цю пропозицію позивач повідомив, що у зв`язку з тим, що йому невідома суть документа, він не може наперед повідомити чи підпише він його, але працівник поліції сказав, що позивача буде притягнуто до відповідальності, але не пояснив за що саме.

Лише після звернення дружини позивача до посадових осіб Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області їй 10.03.2023 року було надано копію постановив щодо притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Позивач зауважує, що працівниками поліції були порушені його права, не надано жодного доказу скоєння ним правопорушення, що підтверджується відсутністю підписів у постанові, тому просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закрити.

20.03.2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з призначенням дати судового засідання. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено, що у відповідності до норм КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

15.05.2023 року від відповідача надійшло клопотання, у якому зазначено, що 18.04.2023 року на електрону адресу відділу правового забезпечення ГУНП в Одеській області надійшла ухвала про відкриття провадження та повістка про виклик до суду на 16.05.2023 року, однак крім зазначених документів більше нічного направлено не було. ГУНП в Одеській області не визнає позов та з метою належного захисту прав та інтересів ГУНП в Одеській області та надання відзиву направило до відповідного підрозділу ГУНП запит про витребування матеріалів, однак станом на день подання цього клопотання витребувані матеріали не надійшли. Оскільки позов разом з додатками було отримано відповідачем лише 11.05.2023 року, то останнім днем строку, визначеного ухвалою, є 26.05.2023 року Просило подовжити строк для подання відзиву та відкласти судове засідання.

24.05.2023 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що необґрунтованими є вимоги позивача, що стосуються порушення права на правничу допомогу з огляду на практику Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 17.05.2018 року у справі № 753/4366/17). Крім того, як доказ факту не освітлення номерного знаку позивача надало відеозапис.

Вважає, що інспектором ВРПП Білгород-Дністровського РВП Майченко В.С. на законних підставах було складено постанову ЕАС № 6611942 від 28.02.2023 року про адміністративне правопорушення скоєне у сфері дорожнього руху відносно ОСОБА_1 , тому просить відмовити у задоволені позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був сповіщений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення не надсилав.

У силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що у позові слід відмовити зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6611942 від 28.02.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн.

Позивач, вказуючи на незаконність, необґрунтованість цієї постанови та на те, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

У п. 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПРД України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 30.2 ПДР України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Відповідно до п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В той же час, ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено що, ОСОБА_1 28.02.2023 року о 22 год. 07 хв. у м. Білгород-Дністровський по вул. Кишинівській 261 в темну пору доби керував транспортним засобом Mercedes-Benz SVAP485 з неосвітленим номерним знаком, чим порушив вимоги п.п 2.9. «в» ПДР України.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В обґрунтування незгоди з оскаржуваною постановою позивач посилається на те, що протягом часу керування транспортним засобом він перебував у справному стані і номерний знак освітлювався, зауважив, що зміг би усунути цей недолік на місці зупинки транспортного засобу. Але переглянувши CD-диск, суд зауважує, що номерний знак НОМЕР_1 у темну пору доби 28.02.2023 року не був освітлений, як це і зазначається у протоколі, а позивачу цю несправність на місці зупинки транспортного засобу не вдалося виправити.

Те, що позивач до його зупинки працівниками поліції не знав про несправність транспортного засобу, через яку номерний знак був неосвітленим, або на момент початку руху вважав, що номерний знак освітлюється, не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення п.п. 2.9 «в» ПДР України, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6611942 від 28.02.2023 року за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Щодо аргументу позивача про вимоги працівника поліції підписати постанову, суд зауважує, що працівниками поліції запитувалося чи буде позивач отримувати копію та підписувати постанову, на що позивач заявив, що сфотографує її, але отримав відмову від працівників поліції, а згодом позивач відмовився від підпису та отримання копії. Фотографування постанови замість її підпису, чи отримання копії не передбачено нормами чинного законодавства.

З відеозапису також слідує, що позивач при розмові з працівниками поліції вів себе досить зухвало та дещо грубо, в той час як інспектор, який здійснював розгляд справи, поводився виважено, тактовно і у повній відповідності до вимог закону.

Вид і розмір стягнення відповідно до частини статті КУпАП, яку вказано в постанові, визначені в оскаржуваній постанові правильно.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п. 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 121-3, 251, 265-2, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 71, 77, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови ЕАС № 6611942 від 28.02.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6611942 від 28.02.2023 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , т/з Mercedes-Benz SVAP485, за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, винесену інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Майченко В.С. залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Одеській області, , адреса: м. Одеса, вул. Єврейська 12.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2023 року

Суддя Н.Д.Анісімова