Справа № 400/908/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 р. № 400/908/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про:стягнення податкового боргу в сумі 56 473,62 грн,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач) ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з відповідача в дохід держави податкового боргу в сумі 56473,62 гривні.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що у відповідача виник податковий борг на підставі податкових повідомлень-рішень (далі ППР) з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 56473,62 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатив.

24.01.2022 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу позовну заяву залишено без руху (а.с. 25-26) та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 211,00 гривень.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, подав документ про сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн (а.с. 31), а також заявив клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 2059,00 грн (а.с. 30).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 32).

Копію ухвали від 21.02.2022 суд надіслав відповідачу на його поштову адресу місця реєстрації, яку він не отримав у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 224 (Ф. 119) і довідкою про причини повернення / досилання (ф. 20) від 01.06.2023. Отже, зазначена копія ухвали суду не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини шостою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак слід вважати, що копія вищенаведеної ухвали вручена відповідачу належним чином.

06.04.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху (а.с. 44-45) та встановив позивачу п`ятиденний строк для подання до суду позовної заяви із зазначенням актуальної адреси місця проживання відповідача, а також доказів направлення йому копії позовної заяви з додатками.

12.04.2023 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків, яке вмотивоване необхідністю більшого терміну для уточнення позовних вимог (а.с. 48-49).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 продовжено позивачу до 10.05.2023 строк для подання до суду позовної заяви із зазначенням актуальної адреси місця проживання відповідача (а.с. 71-72).

10.05.2023 до суду надійшло клопотання позивача про прийняття уточненого позову (а.с. 75-76).

Відповідно до уточненої позовної заяви про стягнення податкового боргу позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу в сумі 16786,94 грн, а саме: з орендної плати з фізичних осіб 16786,94 грн (а.с. 77-83).

17.05.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про продовження розгляду справи (а.с. 87-88).

У зв`язку з тим, що відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, згідно із частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач прийняв ППР щодо визначення відповідачу грошового зобов`язання за орендною платою з фізичних осіб:

від 25.10.2019 № -1411 (форма «Ф») за податковий період 2018 і 2019 років на суму 37649,08 грн (а.с. 6), яка була надіслана на поштову адресу відповідача, але ним не отримана ним у зв`язку «із закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується Довідкою ф. 20 (а.с. 8) до поштового відправлення № 835 (а.с. 7);

від 08.05.2020 № 21964-5306-1411 (форма «Ф») за податковий період 2020 року на суму 18824,54 грн (а.с. 9, лицьовий бік), яка була надіслана на поштову адресу відповідача, але ним не отримана ним у зв`язку «із закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується Довідкою ф. 20 (а.с. 9, зворотній бік) до поштового відправлення № 120 (а.с. 10);

від 28.04.2021 № -1423 (форма «Ф») за податковий період 2021 року на суму 18824,54 грн (а.с. 11), яка була надіслана на поштову адресу відповідача, але ним не отримана ним у зв`язку «із закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується Довідкою ф. 20 (а.с. 12) до поштового відправлення № 264 (а.с. 13).

З метою погашення податкового боргу позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 06.08.2021 № 0-1420 (форма «Ф») з орендної плати з фізичних осіб на суму 37649,08 грн (а.с. 4), яка отримана відповідачем 25.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (форма № 119) № 446 (а.с. 5).

Відповідно до розрахунку податкової заборгованості відповідача загальна сума його податкового боргу становить 16786,94 грн за ППР від 28.04.2021 № -1423 (форма «Ф»).

З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України).

Таким чином, розмір орендної плати з фізичних осіб визначається у договорі оренди, і орендодавці (органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування) повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки відповідну інформацію.

Пунктом 288.7 статті 288 ПК України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строки сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до абзацу першого пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Згідно з абзацом першим пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з абзацом першим пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Суд встановив, що позивач нарахував відповідачу як фізичній особі суми орендної плати за 2018, 2019, 2020 і 2021 роки і надіслав йому ППР відповідно від 25.10.2019 № -1411 (форма «Ф») (а.с. 6), від 08.05.2020 № 21964-5306-1411 (форма «Ф») (а.с. 9) і від 28.04.2021 № -1423 (форма «Ф») (а.с. 11). Відповідач не отримав жодного із вказаних ППР у зв`язку із «закінченням терміну зберігання» відповідної поштової кореспонденції (а.с. 7, 8, 10, 12, 13).

Відповідно до абзацу другого пункту 42.5 статті 45 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відтак усі вищезазначені ППР вважаються врученими відповідачу належним чином.

Отож відповідач не сплатив орендну плату у строк, встановлений абзацом першим пункту 287.5 статті 287 ПК України.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд встановив, що у зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 06.08.2021 № 0-1420 (форма «Ф») з орендної плати з фізичних осіб на суму 37649,08 грн (а.с. 4), яка отримана відповідачем 25.08.2021 (а.с. 5). Ця податкова вимога на цей час не відкликана. Відповідач не звертався до позивача із заявами про розстрочення або відстрочення податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідач суму податкового боргу у визначені строки не сплатив. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідача, ні з боку позивача не надійшло.

Тому сума грошового зобов`язання відповідача за орендну плату за ППР від 25.10.2019 № -1411 (форма «Ф») (а.с. 6), від 08.05.2020 № 21964-5306-1411 (форма «Ф») (а.с. 9) і від 28.04.2021 № -1423 (форма «Ф») (а.с. 11) в загальній сумі 56473,62 грн вважається узгодженою та є податковим боргом.

Відповідно до Розрахунку податкової заборгованості станом на 07.04.2023 відповідач частково сплатив вищезазначений податковий борг, і сума заборгованості становить 16786,94 грн (а.с. 82).

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Отож, позивач має повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, позивач звернувся до суду з цим позовом з дотриманням вимог статті 95 ПК України.

Разом з тим, у позовній заяві позивач просить стягнути на користь Держави податковий борг, а саме: орендну плату з фізичних осіб.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що орендна плата для цілей розділу ХІІ цього Кодексу обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 265.1.3 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з плати за землю.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 податок на майно належить до місцевих податків.

Отже, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності та податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відносяться до податків на майно, що належать до місцевих податків.

Пунктом 10.5 статті 10 ПК України передбачено, що зарахування місцевих податків та зборів до відповідних бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України.

Таким чином, орендна плата з доходів фізичних осіб належить до доходів загального фонду бюджетів місцевого самоврядування.

Тому орендна плата підлягає стягненню на користь відповідної територіальної громади (місцевого бюджету), а не на користь Держави (Державного бюджету України), про що просить позивач.

Зазначене підтверджується також відомостями Головного управління Державної казначейської служби України щодо реквізитів рахунків для обліку доходів місцевого бюджету Миколаївської області, які розміщені на вебсайті https://www.treasury.gov.ua/rekvizyty-dokhidnykh-rakhunkiv-v-rozrizi-oblastei/mykolaivska-oblast-rek, і відповідно до якої територіальні громади є отримувачами орендної плати з фізичних осіб (код класифікації доходу місцевого бюджету 18010900).

Пунктом 3 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі самостійності Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов`язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних місцевих бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов`язання одне одного, а також за бюджетні зобов`язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач просить стягнути податковий борг за податком на майно на користь Держави (Державного бюджету України), а не відповідної територіальної громади (місцевого бюджету).

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Поряд з цим, позивач подав до суду клопотання від 17.02.2022 (а.с. 30) про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 2059,00 гривень.

Дослідивши матеріали справ, суд прийшов до висновку, що це клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з підпунктом 1 пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2481 гривні.

Ціна даного позову майнового характеру, який поданий позивачем у 2022 році, складає 16786,94 гривні.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній станом на 21.01.2022 день подання позовної заяви) відповідач не був звільнений від сплати судового збору за подання позовів у частині стягнення податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відтак позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 2481,00 грн за подання цього позову.

Натомість позивач за подання позову сплатив судовий збір в розмірі 4540,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 25.08.2021 № 1913 (а.с. 31) і від 06.12.2021 № 2836 (а.с. 1).

Отож позивач вніс судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, на 2059,00 гривень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 2059,00 грн підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу в сумі 16786,94 грн, а саме: з орендної плати з фізичних осіб 16786,94 грн відмовити повністю.

2. Повернути на користь Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) судовий збір у розмірі 2059 (Дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 17 липня 2023 року