Справа № 620/6124/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/6124/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського апеляційного суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 11.05.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського апеляційного суду (далі Суд, відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати йому суддівської винагороди з 19.07.2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ голови Чернігівського апеляційного суду від 19.07.2022 №176-ос/а ''Про припинення виплати середньомісячного заробітку ОСОБА_1 '';

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому з 19 липня по 13 листопада 2022 року включно;

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату йому середнього заробітку за період з 19 липня по 13 листопада 2022 року включно.

Позов мотивовано тим, що порядок виплати суддівської винагороди регламентується виключно Законом України «Про судоустрій та статус суддів», що узгоджується з приписом частини другої статті 130 Конституції України, який не передбачає таких підстав для зупинення виплати суддівської винагороди, як призов на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою судді від 22.05.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі в справі як третю особу Державну судову адміністрацію України.

У встановлений судом строк від відповідача відзив на позов не надійшов.

Третьою особою пояснення по суті спору не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею Чернігівського апеляційного суду (а.с. 9-10).

Наказом Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 18.05.2022 №69-ОС/дск відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/22 «Про загальну мобілізацію», Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та наказу Голови Служби безпеки України від 24.02.2022 №158/ДСК, позивача як лейтенанта запасу призвали на військову службу до Служби безпеки України за абзацом шостим пункту 5, абзацом третім частини сьомої статті 23 та статтею 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зарахований до списків особового складу (а.с. 11).

Відповідно до пункту 17 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №3252-ІХ, який набрав чинності 19.07.2022, керуючись положеннями статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, головою Чернігівського апеляційного суду від 19.07.2022 №176-ос/а винесено наказ «Про припинення виплати середньомісячного заробітку ОСОБА_1 », увільненому від виконання обов`язків з відправлення правосуддя з 06.06.2022 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації з 19.07.2022 до дня фактичного виходу на роботу (а.с. 12).

10.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про скасування вказаного наказу.

Листом від 18.04.2023 за №6-16/1/2023 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для скасування наказу (а.с. 13).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом, а саме Законом України «Про судоустрій і статус суддів» гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України.

У рішенні від 08.04.2016 №4-рп/2016 по справі №1-8/2016 Конституційний Суд України вкотре зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.

Конституційний суд послідовно вказував, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів, встановлена система гарантій незалежності суддів не є їх особистим привілеєм; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу.

Така позиція Конституційного Суду України збігається з приписами Європейської хартії щодо статусу суддів від 10 липня 1998 року, у підпункті 6.1 пункту 6 якої зазначено, що суддям, які здійснюють суддівські функції на професійній основі, надається винагорода, рівень якої встановлюється з тим, щоб захистити їх від тиску, спрямованого на здійснення впливу на їх рішення, а ще загальніше на їх поведінку в рамках здійснення правосуддя, тим самим підриваючи їх незалежність і безсторонність. Зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (далі - Указ №64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 7 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023).

Враховуючи вищезазначені обставини, позивача як лейтенанта запасу призвано на військову службу під час мобілізації, у зв`язку із чим увільнено від виконання службових обов`язків, із збереженням місця роботи.

Станом на час прийняття позивача на військову службу частина третя статті 119 КЗпП України передбачала, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни до частини третьої статті 119 КЗпП України, згідно яких виключено норму щодо нарахування середнього заробітку у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації з 19.07.2022.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» взагалі не застосовує до будь-якого аспекту оплати роботи судді таку правову категорію як середній заробіток, а тому положення частини третьої статті119 КЗпП України не можуть регулювати спірні правовідносини.

Як встановлено судом, з 19.07.2022 суддівська винагорода позивачу не виплачувалась на підставі Закону України від 01.07.2022 року №2352-ІХ.

Однак суд наголошує, що питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентовано виключно статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що, в свою чергу, виключає можливість застосовування до правовідносин стосовно виплати суддівської винагороди будь-які інші закони та/або підзаконні нормативні акти, у тому числі КЗпП України та Закон України від 01.07.2022 №2352-ІХ.

З наведеного слідує, що при наявності розбіжностей чи колізій між Законом України «Про судоустрій і статус суддів» і будь-яким іншим нормативним актом, навіть законом, в питанні виплати суддівської винагороди застосуванню підлягають норми саме Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які мають пріоритет.

Таким чином, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачає будь-яких обмежень у виплаті суддівської винагороди тим суддям, які проходять військову службу у зв`язку з мобілізацією, а тому така категорія суддів має право на отримання суддівської винагороди в повному розмірі, встановленому цим Законом.

Доцільно зазначити, що Рада суддів України у рішенні від 05.08.2022 №24 також звертала увагу розпорядників бюджетних коштів органів судової влади, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу відповідно до Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018. Отже, судді, які на даний час знаходяться в лавах Збройних сил України мають всі законні підстави отримувати суддівську винагороду у повному обсязі.

Зважаючи на те, що позивач у спірний період не здійснював правосуддя внаслідок проходженням військової служби у Збройних Силах України, виконував конституційний обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, беручи до уваги конституційні гарантії незалежності суддів, пріоритетності норм Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» над іншими нормами законодавства України, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату суддівської винагороди у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій щодо припинення нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування наказу від 19.07.2022 №176-ос/а та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період з 19.07.2022 по 13.11.2022.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати суддівської винагороди з 19.07.2022; визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати з 19.07.2022 по 13.11.2022 суддівської винагороди суд зазначає, що їх вирішення охоплюється позовними вимогами, які задоволені.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського апеляційного суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ голови Чернігівського апеляційного суду від 19.07.2022 №176-ос/а «Про припинення виплати середньомісячного заробітку ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Чернігівський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 19.07.2022 по 13.11.2022.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 липня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Чернігівський апеляційний суд (, вул. Гетьмана Полуботка, 2, м. Чернігів, 14000).

Третя особа: Державна судова адміністрація України (, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601).

Суддя С.В. Бородавкіна