Справа № 480/2275/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2023 р. Справа № 480/2275/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просила:
2) зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбачену пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення», період роботи з 03 вересня 1992 року до 25 грудня 1996 року на посаді старшої вожатої Буринської СШ № 1 Сумської області.
Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбачену пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не зарахував до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення», період роботи з 03 вересня 1992 року до 25 грудня 1996 року на посаді старшої вожатої Буринської СШ № 1 Сумської області у зв`язку з необґрунтованістю. Зокрема, згідно даних трудової книжки позивач у період 03 вересня 1992 року до 25 грудня 1996 року працювала на посаді старшої вожатої Туринської СШ № 1 Сумської області. При цьому, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.1 1.1993 №909, дійсно не передбачає посад старшої піонервожатої чи старшої вожатої. Проте, згідно з приміткою 3 до зазначеного Переліку, робота на вказаних посадах до 01 січня 1992 року зараховується до стажу для призначення пенсії. Це пов`язане з тим, що Постановою колегії Мінпраці У PCP від 29.03.1991 № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP», замість посади старшого піонервожатого з 01 квітня 1991 року введена посада педагога-організатора. Починаючи з 29.03.1991 в жодному нормативному акті немає посади старшої піонервожатої, і відповідно не визначені для неї посадові оклади. Крім того, в листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 року №10/2-724 стверджується про ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Ухвалою суду від 20.03.2023 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, цією ухвалою в ГУ ПФУ в Харківській області витребувано додаткові докази у справі, у зв`язку з не наданням яких такі були витребувані в ГУ ПФУ в Харківській області ухвалою від 06.04.2023 повторно.
ГУ ПФУ в Харківській області подало відзив на позовну заяву (а.с.22-23), в якому представник просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою №909, віднесено не всі посади педагогічних працівників, а лише декотрі з тих, що зазначено в Переліку посад педагогічних працівників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників». Так, спеціальний стаж позивача, який дає право для призначення пенсії за вислугу років не підтвердився, оскільки згідно із Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 посада старшої вожатої у Буринській середній школі №1 з 03.09.1992 по 25.12.1996 не може бути зарахована до стажу, оскільки така посада не передбачена переліком.
На підставі наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 01 місяць 10 днів, за доданими документами до загального страхового стажу зараховано всі періоди.
Відтак, представник відповідача-1 вважає, що ГУ ПФУ в Харківській області здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушило.
Ухвалою суду від 10.04.2023 до участі у розгляді справи було залучено як другого відповідача ГУ ПФУ в Сумській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Сумській області) та встановлено йому строк для подання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу отримано відповдіачем-2 11.04.2023 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.29), втім відзиву на позовну заяву ГУ ПФУ в Сумській області не подано до суду. Разом з тим, надано пояснення та витребувані судом докази (а.с.30-41).
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.11.2022 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як отримувач пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) (а.с.36). При цьому, до заяви при призначенні пенсії за віком позивач додала: трудову книжку, паспорт, РНОКПП, диплом про освіту, довідку Управління освіти, молоді, спорту, культури та туризму від 15.12.2022, довідку Краснопільської селищної ради від 07.11.2022, архівні довідки виконавчого комітету Буринської міської ради від 07.12.2022 №№341, 342, 343, 344 (а.с.32-34, 37-41).
Матеріалами справи (а.с.36) підтверджено, що при призначенні пенсії до страхового стажу позивача було враховано 39 років 01 місяць та 05 днів.
26.01.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику освіти. Вказане вбачається з позовної заяви, оскаржуваного рішення (а.с.6) та підтверджується представниками відповідачів у відзиві (а.с.22-23) та поясненні (а.с.30).
Так, у рішенні вказано, що питання виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій регулюється п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який передбачає наступне: особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вказаного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж етапі 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж 30 років для жінок на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 робота за спеціальністю, що дає право на пенсію за вислугу років, на посаді старшої піонервожатої зараховується до 01.01.1992. Таким чином, період роботи у Буринській середній школі №1 на посаді старшої вожатої з 03.09.1992 по 25.12.1996 не може бути зараховано до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.
Па підставі наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу спеціальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 01 місяць 10 днів (а.с.6).
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Сумській області від 17.02.2023 (а.с.5).
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 доповнено розділ XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.1993 пунктом 7-1, яким передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
Відповідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (№1788-ХІІ), що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік №909).
Згідно з пунктом 4 Порядку №1191, страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Пункт 5 Порядку №1191 визначає, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
При цьому, згідно з Переліком №909 до посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на таких посадах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, п е д а г о г и о р г а н і з а т о р и, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Пунктом 2 примітки до Переліку №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.
Згідно записів трудової книжки позивача (а.с.9-11, 37-41) встановлено, що позивач з 03.09.1992 по 25.12.1996 працювала на посаді старшої вожатої Буринської середньої школи №1 (записи №№3,4,5).
Також, архівними довідками виконавчого комітету Буринської міської ради від 07.12.2022 №№341, 342, 343, 344 (а.с.33-33зворот, 34зворот, 35зворот), наявними у територіального органу ПФУ при призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до №1058-IV, підтверджено, що позивач у період з 03.09.1992 по 25.12.1996 працювала на посаді старшої вожатої у Буринській школі №1 Сумської області, а у період з 12.09.2000 по 23.08.2001 на посаді педагога-організатора.
Втім, відповідач-1 не врахував період роботи позивача з 03.09.1992 по 25.12.1996 на посаді старшої вожатої у Буринській середній школі №1 до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 робота за спеціальністю, що дає право на пенсію за вислугу років, на посаді старшої піонервожатої зараховується лише до 01.01.1992.
Суд не погоджується з такими доводами ГУ ПФУ в Харківській області та вказує наступне.
Дійсно пунктом 3 примітки до Переліку №909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Разом з тим, вказане пов`язано з тим, що постановою колегії Мінпраці УPCP від 29 березня 1991 року №25 "Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській PCP замість посади старшого піонервожатого з 01 квітня 1991 року введена посада педагога-організатора.
Згідно п.6 Методичних рекомендацій з питань формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів (лист МОН № 1/9-234 від 19.06.2001 року) та п.11 наказу Міністерства народної освіти Української PCP від 30.08.1991 року № 166 в школах введена посада педагога-організатора замість посади старшого вожатого. При цьому, зміна трудової функції вищезазначених працівників не відбулася.
В листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06 жовтня 2011 року №10/2-724 вказано на ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого вожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.
При цьому, як вже зазначалось вище згідно з приміткою 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Відтак, оскільки трудові обов`язки за посадою старшої вожатої відповідають обсягу посадових обов`язків педагога-організатора, а згідно вказаного вище Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років, а наявні в ГУ ПФУ в Харківській області документи, надані позивачем ще при призначенні пенсії, давали змогу встановити такий факт відповідачу-1, то період роботи позивача з 03.09.1992 по 25.12.1996 на посаді старшої вожатої Буринської середньої школи №1 Сумської області підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача у сфері охорони освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 12 березня 2019 року у справі №647/514/17.
Крім того, окремо суд наголошує, що відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п.1,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
На момент необхідності внесення записів за спірний період діяла Інструкція, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).
Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (п.2.4, п. 2.6).
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки у тому числі не внесення змін щодо назви посади, не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
При цьому, суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу чи інших документах не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення відповідних документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
При цьому, суд наголошує, що у справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України Про пенсійне забезпечення та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.
Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Згідно п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Згідно вимог ст. 85 Закону України Про пенсійне забезпечення, ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) з а м і с ц е м п р о ж и в а н н я пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
З урахуванням викладеного та враховуючи, що з заявою позивач звертався саме до ГУ ПФУ в Сумській області через Сумське об`єднане управління ПФУ (а.с.30) та де і перебуває пенсійна справа позивача, суд, з урахуванням ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язання саме ГУ ПФУ в Сумській області (територіальний орган за місцем проживання позивача) здійснити нарахування та виплату спірної виплати з зарахуванням спірного періоду до спеціального стажу.
Тому вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області про зобов`язання нарахувати та виплатити таку допомогу не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що саме рішення ГУ ПФУ в Харківській області стало підставою для звернення позивача з цим позовом, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме вказаного відповідача на користь позивача в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073,60грн. згідно квитанції (а.с.4).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій позивача станом на день призначення пенсії - 26.11.2022, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши період її роботи з 03.09.1992 по 25.12.1996 на посаді старшої вожатої Буринської середньої школи №1 Сумської області до спеціального стажу у сфері охорони освіти, що дає право на пенсію за вислугу років.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073грн.60коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 14.07.2023.

Суддя І.Г. Шевченко