Справа № 280/2332/23
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 липня 2023 року Справа № 280/2332/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» (69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 26-А, оф. 219)

до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 8)

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» (далі позивач) до (з урахуванням уточнень від 21.04.2023) Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 03.04.2023 №356303 та №356304 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт встановлено надання ТОВ «ІНТЕРБУД-АВТО» послуг перевезення вантажів за відсутності документів, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме за відсутності особистих карток водія ОСОБА_1 та водія ОСОБА_2 , у зв`язку із чим винесено оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Разом із тим позивач наполягає, що він не може бути притягнений до відповідальності, оскільки не здійснював цих перевезень. Вказує, що водіями надавалися товарно-транспортні накладні від 01.03.2023 № 15 та від 28.02.2023 № 13, в яких товариство зазначено перевізником, однак такі накладні є документами на вантаж, а не документами, які визначають автомобільного перевізника. Крім того, вказані документи не містять всіх обов`язкових реквізитів. Зазначає також, що водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у штаті підприємства відсутні, будь-яких договорів з ними не укладалося. Вважає, що не має обов`язку доводити чи спростовувати суть господарських правопорушень, які він не вчиняв. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.04.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.04.2023 відкрито провадження в адміністративній справі №280/2332/23; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не видав, у поданому відзиві (вх. від 12.05.2023 № 19292) посилається на те, що під час перевірок водії не пред`явили та не надали посадовим особам Укртрансбезпеки особисту картку водія відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385. При цьому водії з актами перевірок ознайомлені, письмових пояснень не надали. Відповідно до товарно-транспортних накладних від 01.03.2023 № 15 та від 28.02.2023 № 13 автомобільним перевізником є ТОВ «ІНТЕРБУД-АВТО». Таким чином, вважає оскаржувані постанови правомірними та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

25.05.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 21348), в якій він заперечує проти доводів відповідача та зазначає, зокрема, що дати складання товарно-транспортних накладних не відповідають даті перевірок. Крім того зазначає, що частина доріг Миколаївської та Одеської областей перекриті, і маршрут, зазначений в товарно-транспортній накладній від 01.03.2023 № 15, не проходить через місце проведення перевірки автодорогу М-30. Також, у товарно-транспортній накладній від 28.02.2023 № 13 указано взагалі не існуючий пункт навантаження. Вказує, що в актах перевірки вказано на відсутність особистих карток водіїв, проте п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, не зобов`язує одночасно мати і картку водія і роздруківку даних роботи тахографа. Водночас, про наявність чи відсутність роздруківок даних роботи тахографів у актах перевірки не зазначено.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» (ідентифікаційний номер 39030100) зареєстроване в якості юридичної особи.

02.03.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 353541.

Відповідно до висновків акту перевірки перевізник здійснював перевезення вантажу за відсутності особистої картки водія ОСОБА_1 , що є порушенням п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385. Відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

03.04.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті стосовно суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 356303 за допущення порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Також, Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 353616.

Відповідно до висновків акту перевірки перевізник здійснював перевезення вантажу за відсутності особистої картки водія ОСОБА_2 , що є порушенням п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385. Відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

03.04.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті стосовно суб`єкта господарювання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 356304 за допущення порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Не погодившись з даними постановами, ТОВ «ІНТЕРБУД-АВТО» звернулося до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

В силу статті 34 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частиною другої статті 49 Закону № 2344-III, водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Частиною восьмою статті 53 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення № 340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

У цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема: тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв. (п. 1.5 Положення № 340).

Пунктом 6.1 Положення № 340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

За правилами, встановленими п. 7.1 Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Положеннями пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385) встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пунктами 3.3, 3.5 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники, серед іншого, забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, -застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац третій частини першої статті 60 Закону № 2344-III).

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 виконував перевезення вантажу на підставі товарно-транспортної накладної від 01.03.2023 № 15, а водій ОСОБА_2 на підставі товарно-транспортної накладної від 28.02.2023 № 13.

При цьому, з актів перевірки від 02.03.2023 № 353541 та № 353616 вбачається, що перевезення вантажу здійснювалося за відсутності особистих карток водіїв, що є порушенням п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.

В той же час, позивач наполягає на тому, що він не є суб`єктом, до якого застосовується відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки не є автомобільним перевізником.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 даної статті).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення. Встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову.

Разом із тим, до суду не надано жодного належного та достовірного доказу на підтвердження того, що позивач не мав статусу автомобільного перевізника у спірних правовідносинах.

Так, судом досліджено наявні у справі копії товарно-транспортних накладних від 01.03.2023 № 15, від 28.02.2023 № 13 та встановлено, що у графі «Автомобільний перевізник» в них зазначено найменування позивача та його код ЄДРПОУ (39030100). Суд враховує, що такі накладні надавалися до перевірки безпосередньо водіями транспортних засобів, що узгоджується із вимогами статті 48 Закону № 2344-III.

Твердження про те, що зазначені водії не перебувають у штаті товариства суд відхиляє, оскільки вони могли залучатися до перевезень на підставі договорів, які до суду не надано, а також взагалі могли бути неоформленими працівниками, проте це не стосується предмету спору.

Суд наголошує, що якщо, на думку позивача, товарно-транспортні накладні від 01.03.2023 № 15, від 28.02.2023 № 13 містять інформацію щодо перевізника, яка не відповідає дійсності, він не позбавлений права звернутися до правоохоронних органів за даним фактом. Проте, доказів такого звернення суду не надано, як і не надано доказів того, що дані накладні є підробленими.

Посилання на наявність недоліків при заповненні цих накладних суд відхиляє, оскільки з них можливо встановити автомобільного перевізника, інші обставини, на які покликається позивач, не входять до предмету доказування. Слід зазначити також, що в межах даної справи, з урахуванням предмету і підстав позову, суд не здійснює дослідження маршруту, за яким здійснювалося перевезення вантажу, а досліджує правомірність постанов відповідача.

Щодо покликань позивача на те, що дата виписки товарно-транспортних накладних не відповідає даті проведення перевірки суд зауважує, що такі дати не обов`язково мають співпадати, оскільки з огляду на тривалість маршруту, зупинки транспорту тощо перевезення товару може тривати кілька днів.

Стосовно тверджень позивача про те, що товарно-транспортні накладні є документами на вантаж, а не документами, які визначають автомобільного перевізника, слід зазначити наступне.

Так, зокрема, за приписами ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

За приписами п.п. 11.1, 11.2, 11.3 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Отже, чинним законодавством визначена обов`язкова форма первинного документа для підтвердження факту надання транспортних послуг з перевезення вантажів товарно-транспортна накладна. Відповідно, враховуючи, що форма товарно-транспортної накладної передбачає внесення даних про автомобільного перевізника, вказаний документ може використовуватися як джерело такої інформації.

Щодо зауважень про те, що п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, не зобов`язує одночасно мати і картку водія і роздруківку даних роботи тахографа слід наголосити, що жодного доказу надання будь-якого з цих документів до перевірки суду не надано.

Слід звернути увагу і на те, що в актах перевірки водії будь-яких пояснень не надали, хоча мали на це право.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене, позивач жодним доказом не довів відсутність у нього статусу автомобільного перевізника у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного у сукупності суд доходить висновку про правомірність постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу 03.04.2023 № 356303 та № 356304, винесених відповідачем, та відсутність підстав для їх скасування. Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРБУД-АВТО» (69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 26-А, оф. 219; ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 8) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 17.07.2023.

Суддя Ю.П. Бойченко