Справа № 400/177/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/177/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Вовненко А.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив застосувати захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова () у вигляді повного зупинення роботи та експлуатації будівлі гуртожитку №2, який розташовано за адресою: м. Миколаїв, вул. Бузніка, 3, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при проведенні перевірки відповідача щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту виявлено порушення, які є особливо небезпечними, оскільки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, тому необхідно застосувати захід реагування у вигляді повного зупинення об`єкта - гуртожитку № 2.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позов задоволено. Застосовано до Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова (пр. Героїв України, 9, м. Миколаїв, 54025, ідентифікаційний код 02066753) захід реагування у вигляді повного зупинення роботи та експлуатації гуртожитку № 2, який розташовано за адресою: м. Миколаїв, вул. Бузніка, 3, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної та пожежної безпеки та у сфері цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити Головному управлінню Державної служби з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області у застосуванні заходу реагування. Доводами апеляційної скарги зазначено, що зазначаючи про відсутність проведення обробки дерев`яних конструкцій даху будівель, невідповідність їх межі вогнестійкості позивач не надає жодних доказів, які б свідчили про таку невідповідність. Більш того, визначення наявності/відсутності вогнезахисного покриття, або зниження межі вогнестійкості, а також його актуальний стан не може бути визначено «на око» інспектором позивача та потребує проведення відповідних досліджень або експертизи, чого Позивачем не було зроблено, до суду на час розгляду справи та дату ухвалення рішення - не надано. Апелянт вказує, що у судовому засіданні 10.01.2022 р. представником відповідача було надано суду фототаблицю, копії рахунків, накладних на підтвердження виконання порушення за №10 у позовній заяві «на дверних полотнах не встановлено пристрої для само зачинення дверей сходових клітинок, коридорів, тамбурів». Позивач не заперечував щодо виконання відповідачем (усунення) цього порушення, проте суд прийнявши дані документи як письмові докази не надав їм оцінку при ухваленні рішення від 10.01.2022 року. Оскільки, нормами ДБН В.2.5 -56:2014 «Система протипожежного захисту» не передбачено поширення стандарту на будівлі, введені в експлуатацію раніше набуття стандартом чинності (з 01.07.2015р.), то й притягнення до відповідальності відповідача за його порушення є безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі. Позивач звернувся з вимогою про вжиття заходу реагування саме у зв`язку з порушенням Відповідачем норм ДСТУ Б В.2.5 -38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавозахисту будівель та споруд» саме наявність або відсутність підстав застосовувати заходи реагування на підставі цієї вимоги мав вирішити суд у своєму рішенні, а не застосовувати заборону експлуатації на власний розсуд даючи оцінку діям Відповідача за відсутності клопотання позивача про зміну підстав позову. Проведена відповідачем робота та вжиті заходи свідчать про усунення виявлених порушень, а ті що залишились недоведені позивачем, як такі, що створюють небезпеку життю людей та не були обов`язковими до виконання на дату введення в експлуатацію об`єкту. Відповідно, на думку апелянта, можливість застосування заборони, наявність правових підстав для застосування до відповідача заходів реагування, заявлених у позові - не вбачається, проте суд обмежився лише констатацією інформації яка була викладена позивачем у своїх поясненнях, без оцінки доводів та доказів відповідача. Вимоги позивача про зупинення експлуатації будівлі гуртожитку (м. Миколаїв, вул.Бузніка, 3) є передчасними та такими, що задоволені судом без врахування принципу повноти та об`єктивності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що, як слідує із Акту № 21 апелянтом залишається не усунуто 4 порушення із 15, що викладено в позовній заяві. Зазначені в позові порушення є суттєвими, адже можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для людей та навколишнього природного середовища. Тобто, виявлені порушення можуть створювати і небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі. Позивач вказує, що на момент розгляду даної справи виявлені позивачем порушення не усунуто, що не заперечується обома сторонами. Щодо принципу пропорційності під час застосування такого заходу, як повне зупинення роботи будівлі, позивач вважає його обґрунтованим, оскільки забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення. При цьому, застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявленого порушення. Позивач звертає увагу, що у разі не усунення виявлених перевіркою порушень продовжує існувати загроза виникнення надзвичайних ситуацій, аварій чи пожеж та є необхідність зупинення роботи об`єкта. З огляду на зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін; розгляд справи у судовому засіданні здійснювати без участі представників Головного управління.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились.

07 червня 2023 року до суду від начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області Миколи Панасенка надійшло клопотання, в якому він зазначає, що у зв`язку з тим, що 05.07.2023 р. об 11:00 призначено розгляд адміністративної справи № 400/5601/23 за позовом Головного управління до Єланецького професійного аграрного ліцею, що відбудеться в приміщенні Миколаївського окружного адміністративного суду за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/10 та просить про розгляд справи без участі представників Головного управління ДСНС України у Миколаївській області; задовольнити позов повністю, застосувати захід реагування.

04 липня 2023 року до суду від в.о. ректора Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова Геннадія Павлова надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій він просить відкласти апеляційний розгляд справи на іншу дату. Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що апелянт не має можливості забезпечити явку свого представника на 05 липня 2023 року, оскільки провідний юрисконсульт Бердникова К.О. перебуватиме у відпустці з 05.07.2023 р. по 28.07. 2023 року; інших уповноважених представників Університет на сьогоднішній день не має.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, строки розгляду справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, своєчасне сповіщення сторін про дату та час розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання в.о. ректора Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова Геннадія Павлова про відкладення розгляду справи та у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 19.12.2019 по 26.12.2019 позивачем проведено перевірку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова (гуртожиток № 2), розташованого за адресою: вул. Бузніка, 3, м. Миколаїв, щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено Акт № 493 від 26.12.2019 року, яким зафіксовано 25 порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки у сфері цивільного захисту, 15 порушень з яких створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

23.09.2020 23.09.2020 позивачем проведено позапланову перевірку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова (гуртожиток № 2), розташованого за адресою: вул. Бузніка, 3, м. Миколаїв, щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено Акт № 176 від 23.09.2020 року, яким зафіксовано 6 порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки у сфері цивільного захисту, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

21.01.2021 22.01.2021 позивачем проведено позапланову перевірку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова (гуртожиток № 2), розташованого за адресою: вул. Бузніка, 3, м. Миколаїв, щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено Акт № 21 від 22.01.2021 року, яким зафіксовано 4 порушення вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки у сфері цивільного захисту, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей:

1) на дверних полотнах не встановлені пристрої для самозачинення дверей сходових кліток, коридорів, тамбурів (порушено п. 2.37 розділу ІІІ ППБУ, відповідно до якого не допускається знімати пристрої для самозачинення дверей сходових кліток, коридорів, холів, тамбурів, а також фіксувати самозакривні двері у відчиненому положенні);

2) дерев`яні конструкції даху будівлі не оброблено засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності (порушено п. 2.5 розділу IV ППБУ, відповідно до якого у будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності.)

3) не виконано захист території будівель, споруд від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів (порушено п. 1.21 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд);

4) під час експлуатації об`єкта допускається зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, зокрема, приміщення в будівлі дошкільного навчального закладу не обладнано системами протипожежного захисту, а саме: установками автоматичної пожежної сигналізації відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" з підписанням актів (Акт прийняття монтажних робіт, Акт введення в експлуатацію та перевірки, Акт прийняття) (порушено п. 1.2 розділу V ППБУ, відповідно до якого, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 Системи протипожежного захисту).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Часткове усунення відповідачем порушень, зафіксованих в Акті перевірки за результатами першої перевірки від 26.12.2019 № 493 не спростовує наявності порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, станом на момент розгляду справи.

Оскільки відповідачем не надано до суду доказів повного усунення виявлених позивачем порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 1 статті 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Частиною 1 статті 4 Закону №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту регулює Кодекс цивільного захисту України.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування населення або створює на окремій території чи території суб`єкта господарювання загрозу життю або здоров`ю населення та призводить до руйнування будівель, споруд, обладнання і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи спричиняє наднормативні, аварійні викиди забруднюючих речовин та інший шкідливий вплив на навколишнє природне середовище.

Згідно вимог пункту 25 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Відповідно до вимог пункту 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КЦЗУ (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно ч. 1 ст. 66 КЦЗУ центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Підпунктом 12 частини 1 статті 67 КЦЗУ до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 68 КЦЗУ посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

За положеннями Кодексу цивільного захисту України саме загроза життю та/або здоров`ю людей, а не факт порушення законодавства з питань цивільної безпеки, техногенної безпеки, пожежної безпеки тощо, визнана законодавцем у якості підстави для постановлення судом рішення про застосування заходів державного реагування.

Частиною 1 статті 70 КЦЗУ, в редакції, чинній станом на дату звернення позивача до суду, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Згідно ч. 2 ст. 70 КЦЗУ повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до вимог пункту 3.1 Національного класифікатору ДК 019:2010 «Класифікатор надзвичайних ситуацій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 (далі - Класифікатор) надзвичайна ситуація - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті, спричинене аварією, катастрофою, стихійним лихом чи іншою небезпечною подією, зокрема епідемією, епізоотією, епіфітотією, пожежею, що призвело (може призвести) до виникнення великої кількості постраждалих, загрози життю та здоров`ю людей, їх загибелі, значних матеріальних утрат, а також до неможливості проживання населення на території чи об`єкті, ведення там господарської діяльності.

Відповідно до пп. 3.3 пункту 3 Класифікатору аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування та/чи загибель людей або створює на об`єкті чи окремій території загрозу життю та здоров`ю людей і призводить до руйнування будівель, споруд, устаткування і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи завдає шкоди довкіллю.

Розділом 4 Класифікатору визначено, що надзвичайна ситуація техногенного характеру - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті унаслідок транспортної аварії (катастрофи), пожежі, вибуху, аварії з викиданням (загрозою викидання) небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин, раптового руйнування споруд; аварії в електроенергетичних системах, системах життєзабезпечення, системах телекомунікацій, на очисних спорудах, у системах нафтогазового промислового комплексу, гідродинамічних аварій тощо.

У розділі 6 Класифікатору зазначені коди надзвичайних ситуацій у наслідок пожеж та вибухів.

Згідно визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать; підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, визначено, що ДСНС України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності. Одним з основних завдань ДСНС України є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду справи позивачем було проведено позапланову перевірку Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова (гуртожиток № 2, розташованого за адресою: вул. Бузніка, м. Миколаїв), за результатами якої складено Акт щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №21 від 22.01.2021 року, яким зафіксовано 4 порушення галузевого законодавства.

Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що відповідачем було значно зменшено кількість порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, адже їхня кількість скорочена з 25 до 4. Проте, зменшення кількості порушень не може свідчити про повне їх усунення.

Застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи гуртожитку №2, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що усі ДБН, на які зроблено посилання, використовуються при будівельно-монтажних роботах (нове будівництво, реконструкція, перепланування тощо). Зазначені у акті перевірки ДБНи прийняті у 2006-2018 роках, гуртожиток № 2 був прийнятий в експлуатацію у 1961 році, тому неможливо застосувати вимоги ДБН до будівель, що збудовані раніше, ніж прийняті ДБН.

П. 5.2. ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" (в редакції зі зміною № 1) встановлено, що у разі неможливості на діючих об`єктах здійснити підтримання експлуатаційної придатності (забезпечити працездатність) СПЗ (системи протипожежного захисту) в проектних межах, що були чинні на той час, технічне переоснащення СПЗ виконуються відповідно до цих норм.

Правила пожежної безпеки в Україні затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697 (далі - Правила), та є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах. Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (п. 1, 2 Розділу І Правил).

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж. Особи, відповідальні за забезпечення пожежної безпеки на підприємствах та об`єктах, їх права та обов`язки визначаються відповідно до законодавства (п. 4, 5 Розділу І Правил).

Зміст спірних правовідносин, що склались у цій справі зводиться до питання наявності чи відсутності обставин правових підстав для вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду, заявлених позивачем.

Відповідно до п.1.2 Розділу V Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту ППБУ передбачено, що будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 Системи протипожежного захисту.

Кодексом цивільного захисту (ст.55) передбачений обов`язок власника та керівника суб`єкта господарювання забезпечити пожежну безпеку .

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 № 1417, встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення іншого нерухомого майна, що експлуатуються.

Правилами пожежної безпеки в Україні передбачено, що будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту. Правила пожежної безпеки в Україні містять бланкетну норму, в якій зазначено, що обладнання системи протипожежного захисту повинно відповідати нормам ДБН.

Відтак, спеціальними нормами чинними на час перевірки, позивач повинен забезпечити пожежну безпеку будинку, приміщення та споруди, які повинні бути обладнанні системами протипожежного захисту.

Посилання позивача на те, що до спірних правовідносин неможливо застосувати норми ДБН, що вступили в силу 01.07.2015, оскільки об`єкт побудований у 1961 році, не приймається судом до уваги, оскільки дія нормативного акту в часі починається з моменту набрання ним чинності. Кодекс цивільного захисту прийнятий 02.10.2012 та набрав чинності з моменту опублікування 21.11.2012 в офіційному виданні газеті Голос України. Правила пожежної безпеки набрали чинності з моменту державної реєстрації 10.04.2015. З моменту набрання чинності норми права - вона є обов`язковою для виконання. Ніяких застережень Кодекс цивільного захисту, Правила пожежної безпеки та норми ДБН стосовно того, що вони не розповсюджуються на будівлі, які побудовані до прийняття цих норм не містить.

Щодо зазначення у акті перевірки порушення вимог щодо блискавкозахисту, встановлених ДСТУ Б В.2.5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд, чинність якого скасована наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 16.10.2019 № 313 колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 28.05.2012 № 640 прийнято міжнародні та європейські нормативні документи як національні нормативні документи методом підтвердження з наданням чинності в Україні з 01.08.2012, зокрема:

ДСТУ EN 62305-1:2012Захист від блискавки. Частина 1. Загальні принципи (EN 62305-1:2011, ГОТ) Protection against lightning - Part 1: General principles - Вперше

ДСТУ IEC 62305-2:2012Захист від блискавки. Частина 2. Керування ризиками (IEC 62305-2:2010, IDT) Protection against lightning - Part 2: Risk management - Вперше

ДСТУ EN 62305-3:2012Захист від блискавки. Частина 3. Фізичні руйнування споруд та небезпека для життя людей (EN 62305-3:2011, IDT) Protection against lightning - Part 3: Physical damage to structures and life hazard - Вперше

ДСТУ EN 62305-4:2012Захист від блискавки. Частина 4. Електричні та електронні системи, розташовані в будинках і спорудах (EN 62305-4:2010, IDT) Protection against lightning - Part 4: Electrical and electronic systems within structures - Вперше
Вказаними ДСТУ передбачено вимоги щодо необхідності захисту будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначення позивачем виявленого порушення вимог законодавства з посиланням на ДСТУ, який втратив чинність, не свідчить про відсутність зазначеного порушення.

Колегія суддів зауважує, що застосування заходу реагування шляхом повного зупинення роботи та експлуатації гуртожитку є цілком співрозмірним з характером порушень законодавства щодо забезпечення пожежної безпеки.

Отже, надаючи оцінку виявленим під час контролюючого заходу та відображеним у акті перевірки порушенням, колегія суддів дійшла висновку, що порушення відповідача у сфері пожежної і техногенної безпеки повинні кваліфікуватись як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, оскільки можуть призвести до займання та розповсюдження вогню у відповідних будівлях та спорудах та невідворотних негативних наслідків.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи об`єкта , експлуатації будівель, споруд та приміщень є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоров`я.

Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

При цьому, поняття "загроза життю та/або здоров`ю людини" є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 560/12693/21.

Вирішуючи спір, колегія суддів враховує, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а відповідачем їх наявність не спростована. При цьому метою адміністративного позову є превентивна міра, усунення умов, які несуть ризик спричинення шкоди людям.

Однією із головних засад (принципу) адміністративного судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

З урахування вищевикладеного та беручи до уваги загрозу життю та/або здоров`ю людей, а також з метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров`ю людей, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області є доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.07.2023 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик