Справа № 300/2631/23
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2023 р. справа № 300/2631/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.15-16).
05.06.2023 від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на адміністративний позов за №1386 від 01.06.2023 (а.с.19-25). У відзиві представник відповідача зазначив, що позивачем не надано до фінансового відділу військової частини НОМЕР_1 довідку про те, що отримана ним травма (контузія, поранення) внаслідок ведення бойових дій та пов`язана із захистом Батьківщини. Тому, розмір винагороди встановленої постановою №168 за грудень 2022 року не збільшувався до 100000 гривень. Звернув увагу, що позивачу виплачено вихідну допомогу при звільненні з розрахунку 4% грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць служби. Крім цього вказав, що нарахування грошового забезпечення позивачу здійснювалося за місцем проходження військової служби, тобто військовою частиною НОМЕР_1 . Представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.
12.06.2023 від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов за №1654 від 06.06.2023 (а.с.35-49). У відзиві представник відповідача зазначив, що позивач 21.02.2023 надав відповідачу довідку ВЛК №1110 від 29.11.2022, в якій вказано, що ОСОБА_1 отримав травму (контузію, поранення) внаслідок проходження військової служби. Тому, розмір винагороди встановленої постановою №168 за грудень 2022 року не збільшувався до 100000 гривень, оскільки у поданій довідці не зазначено, що поранення отримане позивачем пов`язане з захистом Батьківщини. Звернув увагу, що згідно послужного списку позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 25.02.2022 по 03.03.2023, тому йому виплачено вихідну допомогу при звільненні з розрахунку 4% грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць служби. Вказав, що позивач не заявляв скарг чи зауважень при звільненні з військової частини НОМЕР_1 . Представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.
Від позивача на адресу суду надійшли відповіді на відзиви, в яких заперечив проти тверджень відповідачів у відзивах на позовну заяву, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.51-54, 56-60).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено таке.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2023 за №64 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2023 за №36-РС у відставку за пп. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я), з 03.03.2023 виключено зі списків особового складу частини та з всіх видів забезпечення (а.с.6).
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.11.2022 за №1808, солдат ОСОБА_1 30.10.2022 в районі населеного пункту Спірне, Донецької області, у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , отримав травму під час ворожого обстрілу (а.с.7).
Відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру південного регіону від 29.11.2022 за №1110, позивач 30.10.2022 отримав поранення пов`язане з проходженням військової служби. Травма відноситься до тяжких та позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.8).
Як вбачається з свідоцтва про хворобу за №117, солдат ОСОБА_1 30.10.2022 біля населеного пункту Спірне, Донецької області, безпосередньо приймаючи участь у бойових діях, під час ворожого обстрілу отримав вогнепальне кульове дотичне проникаюче черепно-мозкове поранення. Отримана травма тяжка, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.9).
Зазначений рапорт отриманий відповідачем 02.03.2023, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с.11-12).
Відповідь відповідача на вказаний рапорт позивача в матеріалах справи відсутня.
Як вбачається з матеріалів справи, помічник командира з фінансово-економічної роботи начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2023 за №5783, у якому вказав, що виплати позивачу здійснені у відповідності до норм та вимог чинного законодавства (а.с.43).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди та одноразової грошової допомоги в належному розмірі, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії, конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
З фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовано зокрема Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1 ст.9 Закону №2011-XII).
Згідно ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У відповідності до частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову № 704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови № 704 встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Відповідно до пункту 1 Указу№64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 22 квітня 2022 року №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 року №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб відповідно.
На затвердження даних указів Верховною Радою України прийнято відповідні закони.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168, пунктом 1 (в редакції від 02.04.2022) якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 пункту 1 постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 вказана редакція пунктів 1, 2-1 постанови №168 підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.
З системного аналізу наведених норм слідує, що обов`язковими умовами для виплати передбаченої постановою №168 додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі до 100000 грн. є безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебування в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів та наявність наказу командира.
Одночасно, для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування у відпустці для лікування, необхідно встановлення двох умов, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Як вже встановлено судом вище, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.11.2022 за №1808, солдат ОСОБА_1 30.10.2022 в районі населеного пункту Спірне, Донецької області, у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , отримав травму під час ворожого обстрілу (а.с.7).
Крім цього, згідно свідоцтва про хворобу за № НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_1 30.10.2022 біля населеного пункту Спірне, Донецької області, безпосередньо приймаючи участь у бойових діях, під час ворожого обстрілу отримав вогнепальне кульове дотичне проникаюче черепно-мозкове поранення. Отримана травма тяжка, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.9).
При цьому, відповідно до довідки Військово-медичного клінічного центру південного регіону від 29.11.2022 за №1110, позивач 30.10.2022 отримав поранення пов`язане з проходженням військової служби. Травма відноситься до тяжких та позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.8).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач у грудні 2022 року перебував у відпустці за станом здоров`я.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач за грудень 2022 року має право на виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць, як строку перебування позивача у відпустці за станом здоров`я.
Щодо посилання відповідачів на те, що у довідці Військово-медичного клінічного центру південного регіону від 29.11.2022 за №1110 зазначено, що позивач отримав поранення пов`язане з проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини, суд зазначає таке.
Вказана довідка містить інформацію про обставини отримання позивачем поранення. Аналіз змісту вказаної довідки дає підстави для висновку, що позивач отримав поранення під час захисту Батьківщини при виконанні бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 .
На переконання суду відсутність слів (фрази) «поранення отримане під час захисту Батьківщини» у довідці від 29.11.2022 за №1110 не спростовує той факт, що позивач отримав поранення при виконанні бойових завдань під час проходження військової служби.
Крім того, те, що отримане позивачем поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.11.2022 за №1808 та свідоцтвом про хворобу за №117.
Зважаючи на викладене, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за час перебування позивача у відпустці за станом здоров`я за грудень 2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць, з урахуванням проведених виплат за цей місяць.
Доводи представника військової частини НОМЕР_1 про те, що позивач не заявляв скарг чи зауважень при звільненні з військової служби є необґрунтованими, оскільки відсутність скарг чи зауважень з боку ОСОБА_1 при звільненні не позбавляють його права на отримання виплат, які відповідно до норм чинного законодавства, мають йому бути нараховані та виплачені.
Щодо зобов`язання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби, суд зазначає таке.
Згідно п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою від 17 вересня 2014 року за № 460 затвердив Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Відповідно до пунктів 1-2 цього Порядку військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Згідно витягу із послужного списку солдата ОСОБА_1 , останній проходив військову службу з 25.02.2022 по 03.03.2023 у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.44).
Судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). На момент звільнення позивача його загальна вислуга років становила 6 років 10 місяців 2 дні (а.с.6).
За вказаних обставин суд констатує, що відповідно до наведених вище положень, позивачу виплата допомоги здійснена військовою частиною НОМЕР_1 за період військової служби за призовом під час мобілізації із дня його призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій він перебував. При цьому, період попередньої служби може бути врахований у випадку, якщо при попередньому звільненні з військової служби позивач не набув права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що в порушення ч.1 ст. 77 КАС України позивачем не доведено суду, обставин на підставі яких, можна встановити чи набував при попередньому звільненні з військової служби позивач права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Таким чином позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки у матеріалах справи відсутні будь які докази, фактичні дані чи інформація, виходячи з яких суд може зробити висновок про протиправну бездіяльність відповідача в частині нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової винагороди за грудень 2022 року виходячи з розміру 100000 грн., невиплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби, та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити вказані виплати.
Як встановлено судом, позивач проходив військову службу з 25.02.2022 по 03.03.2023 у військовій частині НОМЕР_1 .
Обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Оскільки, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому між позивачем та військовою частиною НОМЕР_2 відсутні правовідносини щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення.
Як наслідок, суд при розгляді справи по суті, встановив відсутність порушеного права та невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, що є підставою для прийняття рішення про відмову в частині позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 .
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за час перебування позивача у відпустці за станом здоров`я за грудень 2022 року виходячи з розміру 100000 грн. на місяць.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.