Справа № 520/10963/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 р. Справа № 520/10963/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 10.02.23 по справі № 520/10963/22

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в зарахуванні довідки № 4 від 01.06.2021, виданої ПрАТ "Харківський жировий комбінат";

- зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням сум заробітної плати згідно довідки № 4 від 01.06.2021 з 20.09.2022;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головною управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати зі сплати судового збору;

- допустити рішення до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог послалася на протиправність дій відповідача щодо тривалого не проведення перевірки довідки про заробітну плату ОСОБА_1 від 01.06.2021 № 4, виданої ПрАТ «Харківський жировий комбінат», внаслідок чого позивач отримує пенсію у зменшеному розмірі. Наполягає, що нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду №22-1 України від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), взагалі не передбачено процедуру проведення перевірки такої довідки.

Стверджує про грубе порушення пенсійним органом встановленого п. 4.3 Порядку № 22-1 десятиденного строку розгляду заяви позивача про призначення пенсії (14.10.2022) та поданих до неї документів, який може бути продовжено для проведення додаткової перевірки, але не більше ніж на 15 днів, внаслідок чого перевірка довідки № 4 від 01.06.2021 і станом на час подання позову (06.12.2022) пенсійним органом не проведена.

Враховуючи, що вказана довідка видана на підставі особових рахунків позивача за 1995-2000 роки, містить підписи генерального директора, головного бухгалтера, печатку та штамп, вважає, що наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати згідно довідки № 4 від 01.06.2021 з 20.09.2022 (дата призначення позивачу пенсії).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі №520/10963/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі № 520/10963/22 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покладено доводи, аналогічні тим, що містить позовна заява. Додатково зазначено, що судом першої інстанції не проаналізовано норми чинного законодавства в частині необхідності проведення перевірок довідок про заробітну плату та залишено поза увагою, що жодна норма не містить вказівки на обов`язковість проведення перевірок довідок, наданих особою разом із заявою про призначення пенсії.

Звернув увагу, що відповідачем не надано доказів звернення пенсійного органу до ПрАТ «Харківський жировий комбінат» з метою проведення перевірки, не надано до суду жодних запитів, спрямованих на адресу роботодавця.

Вважає, що відсутність прямої норми, якою б обмежувався строк проведення перевірки довідки про заробітну плату, не дозволяє пенсійному органу 4 місяці не вчиняти жодних дій та не проводити перерахунок пенсії позивача.

Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Повідомив, що позивачу на підставі його заяви від 14.10.2022 та доданих до неї документів призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при загальному стажі роботи 42 роки 9 місяців 12 днів та з урахуванням середньомісячного заробітку для обчислення пенсії 20139,21 грн за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2022. Однак, враховуючи, що позивачем разом із вказаною заявою було надано довідку від 01.06.2021 № 4, видану ПрАТ «Харківський жировий комбінат», за період роботи з серпня 1996 року по липень 2000 року, пенсійний орган, дотримуючись вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також керуючись положеннями ст. 44 вказаного Закону, направив її на перевірку до управління контрольно-перевірочної роботи. Позивачу повідомлено, що після проведення перевірки відповідності даних, зазначених у довідці про заробітну плату ОСОБА_1 , первинним документам, управлінням буде розглянуто питання щодо можливого перерахунку пенсії.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20.09.2022 на підставі особистої заяви від 14.10.2022 ГУПФУ в Харківській області призначено пенсію за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при загальному стажі роботи 42 роки 9 місяців 12 днів та з урахуванням середньомісячного заробітку для обчислення пенсії 20139,21 грн за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2022.

Позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії надана довідка про заробітну плату від 01.06.2021 № 4, яка видана ВАТ Харківський жировий комбінат, за період роботи з серпня 1995 року по липень 2000 року (далі - довідка), та в подальшому була направлена на перевірку до управління контрольно-перевірочної роботи.

07.11.2022 позивач на своє звернення отримала лист відповідача, яким повідомлено, що до управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління ПФ в Харківській області надійшло автоматизоване звернення від 19.10.2022 щодо перевірки довідки про заробітну плату на гр. ОСОБА_1 від 01.06.2021 № 4, яка видана ПрАТ «Харківський жировий комбінат». ПрАТ «Харківський жировий комбінат» в телефонному режимі повідомило про згоду на проведення таких перевірок спеціалістами управління контрольно-перевірочної роботи в умовах воєнного стану. Перевірка відповідності первинних документів вмісту довідки про заробітну плату від 01.06.2021 № 4 буде проведена у календарній черговості надходження запиту.

Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування вищевказаної довідки протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності з боку відповідача порушень процедури призначення пенсії позивачу та проведення перевірки довідки про заробітну плату від 01.06.2021 № 4, оскільки рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 було прийняте у встановлений законом строк, а проведення перевірки довідки, поданої відповідно до ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в межах наданих пенсійному органу повноважень, визначених ст. 44 вказаного Закону, не обмежується будь-яким строком. Судом враховано, що тривале зволікання пенсійного органу з перевіркою довідки про заробітну плату позивача могло бути зумовлено перебуванням Харківської територіальної громади у зоні активних бойових дій.

Водночас, зазначив, що за умови підтвердження відомостей довідки первинними документами пенсія позивачу має бути перерахована з моменту її призначення, а саме з 22.10.2022, а тому наразі право позивача на розрахунок розміру пенсії з урахуванням довідки суд не має підстав вважати порушеним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено обов`язок для органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на належне отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу на 01.01.2022 - не менше 29 років.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивачу з 20.09.2022 на підставі особистої заяви від 14.10.2022 призначено пенсію за віком згідно з Законом № 1058 при загальному стажі роботи 42 роки 9 місяців 12 днів та з урахуванням середньомісячного заробітку для обчислення пенсії 20139,21 грн за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2022.

Варто зазначити, що позивач разом з заявою від 14.10.2022 надала до пенсійного органу довідку про заробіток для обчислення пенсії від 01.06.2021 № 4, видану ПрАТ «Харківський жировий комбінат», за період з серпня 1995 року по липень 2000 року.

Однак, вказана довідка при розрахунку розміру пенсії позивача не була врахована пенсійним органом, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії па підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Вимогами пункту 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням отриманої заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Колегією суддів проаналізовано зміст довідки про заробіток для обчислення пенсії від 01.06.2021 №4, видану ПрАТ «Харківський жировий комбінат», за період з серпня 1995 року по липень 2000 року та встановлено, що остання складена на підставі особових рахунків за серпень 1995 року по липень 2000 року.

Отже, колегія суддів вважає вказаний документ цілком прийнятними, оскільки він містить усі необхідні відомості, визначені пунктом 2.10 Порядку 22-1.

Відповідно до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення, перерахунок та виплату пенсії згідно зі статтею 40 Закону № 1058-IV має бути підтверджене, як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала або відповідною архівною установою. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію, установу) та пенсіонера.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що витребування та перевірка будь-яких документів і довідок є не тільки правом пенсійного органу, а у випадку наявності у нього сумнівів - обов`язком.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що листом ГУ ПФУ в Харківській області від 07.11.2022 повідомлено позивача, що перевірка відповідності первинних документів змісту довідки про заробітну плату на ОСОБА_1 від 01.06.2021 № 4 за період з серпня 1995 року по липень 2000 року буде проведена у календарній черговості надходження запиту.

Тобто, пенсійним органом не зазначено конкретних строків проведення такої перевірки та поновлення права позивача на отримання пенсії у належному розмірі (у разі підтвердження первинними документами відповідних даних), що призвело до недоотримання, на думку позивача, належних їй сум пенсії протягом невизначеного часу.

Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Порядком № 22-1, зокрема п.п. 3 п. 4-2, прямо передбачено тримісячний строк на вчинення пенсійним органом дій, спрямованих на отримання у відповідних підприємств-роботодавців необхідних документів для дооформлення пенсії або для перевірки обґрунтованості їх видачі, недотримання якого пенсійним органом за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.04.2020 у справі № 654/1290/17 є порушенням вимог Порядку № 22-1.

Разом з цим, протягом 9 місяців з дня отримання заяви позивача від 14.10.2022 до 14.07.2023 (дата прийняття цієї постанови) ГУ ПФУ в Харківській області не вчинило жодних дій, спрямованих на проведення перевірки даних довідки про заробітну плату на ОСОБА_1 від 01.06.2021 № 4 за період з серпня 1995 року по липень 2000 року.

При цьому, ПрАТ «Харківський жировий комбінат» у спірній довідці зазначало, що не заперечує проти проведення перевірки, про що було відомо відповідачу.

Отже, фактично пенсійний орган самоусувався від виконання прямо покладеного на нього обов`язку щодо проведення відповідної перевірки, чим допустив протиправну бездіяльність.

Жодних доказів на підтвердження проведення перевірки відповідачем до суду апеляційної інстанції надано не було. При цьому, ГУ ПФУ в Харківській області в обґрунтування правомірності своїх дій посилається на порядок черговості надісланих запитів, проте жодною нормою законодавства не встановлено ведення такого порядку та не звільнено відповідача від обов`язку дотримання строків, встановлених законом, при здійсненні своїх повноважень. Крім того, відповідачем не надано доказів просування у такій «черзі» позивача протягом 9 місяців.

Суд апеляційної інстанції враховує, що посилання відповідача на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан та факт перебування м. Харкова в зоні активних бойових дій, без наведення конкретних обставин, які вплинули на тривале зволікання пенсійного органу у проведенні перевірки спірної довідки, не може бути підставою для визнання правомірною бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській області в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що небажання пенсійного органу провести перевірку відповідності дійсних даних щодо позивача з дотриманням строку, встановленого законом, не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання перерахунку належного розміру пенсії.

При цьому, варто зазначити, що частина 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Із системного аналізу вищенаведених норм права колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення про призначення пенсії відповідач має прийняти у строк не більше 10 днів (у виняткових випадках - 25 днів) з дня надходження заяви.

Колегія суддів вважає, що прийняття у даній справі відповідачем рішення про призначення пенсії позивачу з дотриманням строку, встановленого частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV, жодним чином не спростовує наявності протиправної бездіяльності позивача щодо проведення перевірки даних довідки про заробітну плату на ОСОБА_1 від 01.06.2021 № 4 за період з серпня 1995 року по липень 2000 року.

Разом з цим, враховуючи, що у даній справі відповідачем не проведено перевірку відомостей, зазначених у вказаній довідці на предмет її врахування при призначенні пенсії позивачу та відповідність даним первинним документам, що за приписами Закону № 1058-IV є обов`язковим, підстави для визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Харківській області у зарахуванні довідки № 4 від 01.06.2021, виданої ПрАТ «Харківський жировий комбінат», у колегії суддів відсутні.

Встановлені у справі обставини надають підстави стверджувати лише про наявність протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській області в частині непроведення перевірки довідки № 4 від 01.06.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з серпня 1995 року по липень 2000 року, виданої ПрАТ «Харківський жировий комбінат».

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача на отримання пенсії в належному розмірі, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

При цьому, колегія суддів враховує, що виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання призначення і виплати пенсії належить до дискреційних повноважень відповідача за наслідками розгляду поданих особою заяви і документів та з дотриманням встановленої процедури.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на те, що відповідачем не було реалізовано надані йому дискреційні повноваження на проведення вищевказаної перевірки, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням сум заробітної плати згідно довідки № 4 від 01.06.2021 з 20.09.2022.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Підставами для визнання протиправними дій чи скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який вчинив ці дії чи прийняв рішення. При цьому обов`язковою умовою оскарження дій, рішень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відтак, при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Указаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В силу приписів ч.2 та ч.3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи наведені процесуальні норми колегія суддів зазначає, що справа адміністративної юрисдикції розглядається не інакше ніж за позовною заявою особи, яка звернулася до суду, та в межах позовних вимог. При цьому, суд може вийти за межі позовних вимог лише у випадку необхідності обрання ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, якщо такі порушення мали місце, а форма заявлених позовних вимог не дозволяє це зробити, оскільки викладена в інший спосіб ніж потрібно для поновлення порушеного права в судовому порядку.

За встановлених у справі обставин, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача провести перевірку відповідності відомостей, наведених у довідці № 4 від 01.06.2021, про заробітну плату ОСОБА_1 за період з серпня 1995 року по липень 2000 року, виданої ПрАТ «Харківський жировий комбінат», з дотриманням встановленого п.п. 3 п. 4-2 Порядку № 22-1 тримісячного строку з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Беручи до уваги викладене, враховуючи, що у даній справі не вирішувалось питання щодо стягнення на користь позивача пенсійних виплат, у колегії суддів відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про допущення до виконання судового рішення.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене вище, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 у справі № 520/10963/22 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 139 КАС України).

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

З наявних в матеріалах справи копій квитанцій № 63-81-0254-6203-3335 від 29.11.2022 (а.с. 11) та № від 24.02.2023 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги 1488 грн 60 коп.

Отже, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, відповідно до частин 3, 6 статті 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1240 грн 50 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тобто половини від розміру судового збору сплаченого позивачем.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 по справі № 520/10963/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перевірки відповідності даних, зазначених у довідці від 01.06.2021 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перевірку відповідності даних, зазначених у довідці від 01.06.2021 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 , з дотриманням встановленого п.п. 3 п. 4-2 Порядку № 22-1 тримісячного строку з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (31022, м. Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1240 ( тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій