Справа № 560/10576/23
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

13 липня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання Троян О.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить зобов`язати Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №60159928 зі стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 28 травня 2015 року ВП № 30635915.

Позов мотивований тим, що відносно позивача одночасно відбуваються два виконавчих провадження про стягнення виконавчого збору на користь держави та стягнення основної винагороди приватного виконавця, нарахованих з тієї ж суми основного боргу на підставі виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2011 №2/2218/3155/2011, що по суті є подвійним грошовим стягненням.

Ухвалою суду від 16.06.2023 залишено позовну заяву без руху.

26.06.2023 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 03.07.2023 суд відкрив провадження в цій справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 13.07.2023 о 10:00 год.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Представник позивача подав в суд письмове клопотання в якому просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав у задоволенні позову просить відмовити.

Обгрунтовуючи заперечення позовних вимог, представник відповідача пояснив, що частина 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" містить вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження. Обставини ж викладені у позовній заяві не підпадають під жодну із підстав, зазначених в цій статті. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Суд дослідивши матеріали справи, при вирішенні спору бере до уваги наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Хмельницькому відділі ДВС у Хмельницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист №2/2218/3155/11, виданий 22.12.2011 Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ УБ «Укоопспілка» заборгованості в сумі 586307,82 грн.

25.09.2019 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа за заявою стягувача.

25.09.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60159928 з виконання постанови №30635915 від 28.05.2015.

У подальшому стягувачем виконавчий документ подано до приватного виконавця.

30.09.2019 приватним виконавцем Лабчуком Р.М., було відкрито виконавче провадження №60183264 про примусове виконання виконавчого листа №2/2218/3155/11, виданого 22.12.2011 Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ УБ «Укоопспілка» заборгованості в сумі 586307,82 грн.

У постанові про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець зазначив про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% від суми боргу.

23.12.2019 приватний виконавець Лабчук Р.М., повернув виконавчий документ стягувачу без подальшого виконання.

Враховуючи наявність двох постанов про стягнення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною першою статті 27 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У подальшому стягувач подав виконавчий лист, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області №2/2218/3155/11 від 22.12.2011 до приватного виконавця.

Згідно з частиною 7 статті 31 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Суд звертає увагу на те, що Закон №1404-VIII, містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа. Закон не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржника у випадку подальшого пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання приватному виконавцю.

Так, у пункті 5 частини 5 статті 27 цього Закону законодавець встановив, що виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Тлумачення цієї норми свідчать про те, що у випадку виконання рішення приватним виконавцем виконавчий збір не стягується, оскільки останній отримує основну винагороду.

Частина 6 статті 27 Закону №1404-VIII, містить норму про те, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Аналіз вказаної норми свідчить, що законодавець врегулював відносини стосовно подальших пред`явлень виконавчого документа до виконання саме державному, а не приватному виконавцю, і мова йде про виконавчий збір, а не основну винагороду.

Натомість у частині 8 цієї ж статті Закону №1404-VIII, законодавець встановив, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Розв`язання питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа було предметом розгляду Верховного Суду у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19.

У цьому судовому рішенні Верховний Суд вказав, що Закон не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

Натомість з іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні в державного виконавця.

Водночас, частиною 8 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Вказана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагороди. та покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів, тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

За правилами частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

На основі цього Верховний Суд вказав, що для розв`язання цієї проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину 8 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Застосування частини 8 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" до спірних правовідносин дало Верховному Суду у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 підстави зробити висновок про те, що у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Застосування аналогії закону дозволило Верховному Суду у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19 також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору. Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", так і частину 8 статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи фактичні обставин справи та вищевикладений висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.07.2022 у справі №320/6215/19, належним та ефективним способом захисту прав позивача є закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач звільнена від сплати судового збору, тому згідно статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Зобов`язати Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №60159928 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 28 травня 2015 року ВП № 30635915.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 13 липня 2023 року 11:35

Позивач:ОСОБА_1 (Копистин,Хмельницький район, Хмельницька область , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Тернопільська, 13/2,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 35014284)

Головуючий суддя В.К. Блонський