Справа № 522/13940/23
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/295/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Волошина А.С.,

розглянувши у відкритому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації тазабезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.07.2023 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, в якому просив затримати громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 13.01.2024 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Позов обґрунтований тим, що 13.07.2023 під час проведення оперативно-профілактичних заходів з виявлення нелегальних мігрантів співробітниками УСР ДСР НП України в Одеській області було виявлено особу, який назвався громадянином Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 13.07.2023 о 22:05 год. відповідача було затримано відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення. В результаті проведеної перевірки наявних документів, встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні. Громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовився надавати пояснення щодо обставин прибуття на територію України. Під час виявлення діючий паспорт громадянина Республіки Азербайджан для виїзду за кордон у відповідача був відсутній. Громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не має дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на проживання в Україні. Він не може бути працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян. 13.07.2023 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП, стосовно громадянина що громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. 13.07.2023 Головним управлінням ДМС в Одеській області прийнято рішення про примусове видворення відповідача. Під час затримання відповідача його адвокат Грицюк О.О. наголошував на небажанні його клієнта залишити територію України за жодних обставин, що свідчить про те, що відповідач ухилитиметься від виконання рішення про повернення.

Ухвалою суду від 14.07.2023 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 14.07.2023 в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції представник позивача Білоконь Н.О. наполягала на затриманні відповідача з метою його ідентифікації та зважаючи на наявність підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від примусового видворення.

Відповідач ОСОБА_1 за допомогою перекладача Елькамалі Махмуд Ія Тареківни заперечував проти затримання, підтримав адвокатів та зазначив, що він немає громадянства Республіки Азербайджан та будь-яких інших.

Представники ОСОБА_1 Соколюк В.П., Василін В.В. та Грицюк О.О. заперечували проти позову, вважали затримання відповідача незаконним, підстав для поміщення до пункту тимчасового розміщення іноземців та осіб без громадянства немає, оскільки особа ідентифікована в кримінальній справі. Крім того, ухвалою від 05.01.2022 до відповідача застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту і поміщення відповідача в Пункт тимчасового розміщення зробить неможливим виконання ухвали суду та явку в судові засідання по кримінальній справі. Адвокат Соколюк В.П. просив взяти ОСОБА_1 на поруки за клопотанням ГО «Об`єднання діаспори Азербайджанців України».

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 липня 2023 громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано з метою встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення та передано до Миколаївського пункту тимчасового розміщення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, про що свідчить протокол №МОД 000223 про адміністративне затримання від 13.07.2023 та акт приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 13.07.2023 (а.с.16, 11).

13.07.2023 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 010100 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 13.07.2023 серії ПН МОД № 010202 відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн (а.с.12, 13).

Адвокат відповідача Грицюк О.О. (діє на підставі ордеру серії ОД №570534) на протоколі та постанові зазначив, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний перебувати в Україні, бо є підсудним у кримінальній справі №523/13816/18, також проходить курс лікування.

13.07.2023 Головним управлінням ДМС в Одеській області прийнято рішення про примусове видворення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30-34).

13.07.2023 Головним управлінням ДМС в Одеській області прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебуванні іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35).

Згідно листа ГО «Об`єднана діаспора Азербайджанців України» від 14.07.2023, ОСОБА_1 як добра людина за своїх можливостей підтримував малозабезпечені сім`ї, хворих дітей та людей похилого віку. З початком наступу росії на Україну він неодноразово відвідував гуманітарні штаби волонтерських організації, привозив фрукти, овочі та продукти харчування. Просять відпустити ОСОБА_1 та гарантують, що він перебуватиме під їх контролем у м. Одесі (а.с.58).

Згідно довідки від 31.05.2018 ОСОБА_1 навчався з 3 по 8 клас в загальноосвітній школі №73 Суворовського РВО міста Одеси (а.с.59).

Дійсно, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.01.2022 у справі №523/13816/18 за обвинуваченням ОСОБА_1 , продовжено ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 05.03.2022 (а.с.61-63).Строк дії ухвали припинив свою дію 05.03.2022 про що вказано в самій ухвалі, тому посилання представника відповідача на порушення запобіжних заходів є безпідставним.

Суд розглядає питання затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, адже матеріали справи свідчать про відсутність у відповідача паспорта громадянина Республіки Азербайджан для виїзду за кордон.

Доводи представників відповідачів щодо ідентифікації ОСОБА_1 в кримінальній справі не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частина 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до частин 1, 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Суд звертає увагу, що особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначено ст. 289 КАС України.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з частинами 11, 13 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з наведених правових норм слідує, що затримання іноземця може мати місце або з метою ідентифікації, або з метою забезпечення видворення за межі території України, або з обома складовими цієї мети.

Аналізуючи вказане, суд зазначає, що підставою для затримання іноземця з метою ідентифікації є відсутність у нього відповідного паспортного документа, а підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України є невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі.

Відомості про офіційний перетин кордону ОСОБА_1 відсутні.

Під час виявлення відповідача, у нього були відсутні паспортні документи країни громадянської належності для виїзду за кордон, або інші документи, що посвідчують особу чи встановлюють правовий статус на території України. На території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. Доказів на спростування вищевказаного, суду не представлено.

Відповідач вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, із заявами про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту не звертався та не отримував вказаного статусу, не має чинного дозволу на імміграцію у відповідності до Закону України «Про імміграцію», у засіданні висловив своє небажання залишати територію України, що в свою чергу свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що останній ухилятиметься від виконання можливого рішення про його примусове видворення.

До того ж, виходячи з встановлених обставин справи, суд враховує, що на розгляді в Суворовському районному суді м. Одеси перебуває об`єднані обвинувальні акти кримінальних проваджень за №0003330 від 14.07.2018, №000553 від 26.07.2018, №0001656 від 15.09.2016, №0003102 від 08.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296 ч.4, ст. 309 ч.1, ст. 263 ч.1 КК України.

Участь обвинуваченого в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження є обов`язковою відповідно до частини 2 статті 318 КПК України, однак обвинувачем може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, як передбачено ст.336 КК України, тому поміщення його до Пункту тимчасового розміщенні іноземців та осіб без громадянства не перешкоджатиме участі в кримінальній справі.

Щодо доводів представника відповідача про наявність сталих соціальних зв`язків у зв`язку з навчанням в школі та знаходження на території України його батька, то суд відхиляє такі доводи, адже це не впливає на правовий статус відповідача у справі як особи, що порушила міграційне законодавство, щодо якої відсутні відомості про перебування на території України на законних підставах, а також належні відомості щодо його ідентифікації.

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача в частині того, що П`ятим апеляційним судом сформована негативна практика щодо задоволення позовів про затримання, де відповідач є обвинувачуваним в кримінальним провадженні, а саме справа №522/10398/23, оскільки П`ятим апеляційним судом також приймалися і рішення на користь позивача, наприклад, при розгляді справи №522/5053/23.

Більше того, у справі №522/10398/23 обставин справи відрізняються вій цієї, що розглядається, адже в тій справі діяли запобіжні заходи щодо відповідача, в цей час, коли у відношенні ОСОБА_1 ухвала про обрання запобіжного заходу вичерпала свою дію, як вказано вище.

Враховуючи обставини справи, наведені вище норми чинного законодавства, зважаючи на обставини затримання відповідача, через порушенням ним міграційного законодавства, небажання самостійно покинути територію України, та обґрунтовану в зв`язку з цим вірогідність втечі іноземця та переховування його на території України або за її межами, з метою уникнення відповідальності, суд погоджується з доводами ГУ ДМС в Одеській області про наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

Слід зазначити, що ГУ ДМС України в Одеській області не зверталось з клопотанням про зобов`язання громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести заставу та з клопотанням про взяття даної особи на поруки підприємства, установи чи організації, в зв`язку з тим, що внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто існує імперативний обов`язок Кабінету Міністрів прийняти такий Порядок.

На даний час, Кабінетом Міністрів України, на виконання ст. 289 КАС України не прийнято порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування судом застави як заходу до іноземця, який застосовується адміністративним судом в порядку КАС України.

Вказане свідчить про відсутність механізму реалізації судом положень ст. 289 КАС України при застосуванні до іноземця застави, тобто про неможливість практичного застосування судом застави до іноземця.

Щодо можливості взяття відповідача на поруки, то в листі від 14.07.2023 ГО «Об`єднана діаспора Азербайджанців України» відсутня пропозиція про взяття ОСОБА_1 на поруки, а зазначення про гарантію контролю відповідача в м. Одесі немає правового значення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, зокрема необхідність ідентифікації особи відповідача, адже у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України, в сукупності з тим, що коли інші, менш жорсткі заходи (порука та застава), були розглянуті та визнані такими, що не можуть бути застосовані до даної ситуації, враховуючи не бажання відповідача добровільно залишити територію України, тобто наявність обґрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду з території України, суд вважає, що до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід застосувати захід передбачений ч. 11 ст. 289 КАС України, як затримання з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 229, 242, 244, 293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (код , м. Одеса, вул. Преображенська, 44) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про затримання з метою ідентифікації тазабезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 13.01.2024 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 14 липня 2023 року.

Суддя В.Я. Бондар