Справа № 500/1018/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1018/23

05 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В. за участю:

секретаря судового засідання Побурко В.О.

представників відповідача Кучерка Д.А., Луцишин С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" до Тернопільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" (надалі, позивач) звернулося до суду з позовом до Тернопільської митниці Держмитслужби (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 02.11.2022 №UA403020/2022/000270/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.11.2022 ТОВ БФ "АСТРА" подано до Тернопільської митниці митну декларацію по партії №139С разом з відповідними підтверджуючими документами, в яких митну вартість товару визначено декларантом за першим методом - ціною договору. Однак, вказав, що Тернопільська митниця, за результатами перевірки митної декларації від 02.11.2022 № 22UA10U5, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 02.11.2022 №UA403020/2022/000270/2, згідно з якими митна вартість оцінюваного товару була визначена за резервним методом. Вважає, що в своєму рішенні відповідач з невідомих причин посилається на пункт 7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 №SDCI20191129, де зазначено що оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна, але чомусь не враховують умови Додаткової Угоди № 5 від 10 жовтня 2022 до Контракту No SDCI20191129 від 29 листопада 2019, де чітко зазначено, що сторони домовилися у зв`язку з дією воєнного стану на території України, що оплата платежу по Комерційним інвойсам № 136С від 21.07.2022, № 137С від 21.07.2022, №138С від 08.08.2022, №139C від 08.08.2022 та №140С від 19.08.2022 може бути здійснена в більш пізній термін. Позивач вважає, що умови на які відповідач посилається як на причину коригування митної вартості, не відповідають чинним умовам з постачальником, тому і рішення є помилковим. На думку позивача, ним надано всі підтверджуючі документи стосовно того, що визначена ним у відповідних митних деклараціях митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Ухвалою суду від 03.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що під час здійснення митного контролю за МД № 22UA10U5 від 10.11.2022 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено наступне: у відповідності до пункту 7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 № SDCI20191129 оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна. Згідно коносамента №SZX220730904 завантаження товару здійснено 12.08.2022, проте банківських платіжних документів про оплату не надано; не надано оригіналу комерційного інвойсу від 08.08.2022 № 139С, надано тільки його переклад. Вважає, що вказані фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах. Зазначив, що згідно частини третьої ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень 55 Кодексу. Просить врахувати, що джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості №UA403020/2022/000270/2 від 10.11.2022 використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості товарів, зокрема, товару № 1 згідно ЕМД від 26.09.2022 № UA209170/2022/074908 на рівні 1,30 USD/кг. Таким чином, Тернопільська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA403020/2022/000270/2 від 10.11.2022 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, де зазначив про те, що умови, на які посилається відповідач, як на причину коригування митної вартості не відповідають чинним умовам з постачальником, тому, на думку представника позивача, рішення є помилковим. Крім цього, щодо зауважень по ненаданню оригіналу комерційного інвойсу від 08.08.2022 №139С, зазначив, що оригінал комерційного інвойсу було додано до основного пакету документів при поданні митної декларації №22UA10U5.

Ухвалою суду від 05.05.2023 позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі, надавши позивачу час для усунення недоліків такої позовної заяви у такий спосіб: 1) доплатити 24156,00 грн. судового збору та подати докази такої доплати.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху після відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.05.2023 постановлено продовжити розгляд адміністративної справи №500/1018/23. Також, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 31.05.2023 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 23.05.2023 постановлено підготовче засідання у справі №500/1018/23, призначене на 31.05.2023 о 10:00 год. провести в режимі відеоконференції.

31.05.2023 у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи до 05.06.2023 о 10:00 год.

05.06.2023 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.06.2023 о 10:00 год.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позов в повному обсязі. Крім цього, просив подальший розгляд справи за відсутності позивача його представника.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позову, так як вважає, що спірне у даній справі рішення прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

29.06.2023 у підготовчому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.07.2023 о 10:00 год.

05.07.2023 у відкрите судове засідання представник позивача не прибув, так як 20.06.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У відкритому судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити у задоволенні позову повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, письмових запереченнях.

Судом встановлено, що на виконання зовнішньоекономічного контракту №SDCI20191129 від 29.11.2019, укладеного між компанією Shandong Castle International Trade Co., Ltd (Китай) та Товариством з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма АСТРА (Україна), згідно із рахунком-фактурою (інвойс) № 139С від 08.08.2022, позивачем на митну територію України ввезено товар.

10.11.2022 року до митного оформлення подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 22UA10U5, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення наступний товар: Прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям в рулонах: - ширина 1000мм, товщина 0.18мм, - ширина 1250мм, товщина 0.25мм, 0.30мм, 0.39мм, 0.43мм (лицева сторона покрита поліестром, зворотня - епоксид) холоднокатаний, негофрований. Марка сталі DX51D, маса покриття 60г/м2. -0,18мм*1000мм: RAL3005(27,981 т), RAL6005 (26,180т), RAL8017 (35,217 т), 0,25 мм*1250мм: RAL3005 (43,969 т), RAL6005 (36,059 т), RAL8017 (51,131 т), RAL9006 (18,251 т), 0,30мм*1250мм: RAL3005 (22,040 т), RAL 6005 (18,837 т), RAL8017 (26,034 т), 0,39 мм*1250мм: RAL3005 (44,437т), RAL8017 (72,714 т), 0,43 мм*1250мм: (RAL3005 (7,574т), RAL6005 (44,306т), RAL8017 (75,047т) Всього 130 рулонів».

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи: сертифікат якості № 139C-P від 08.08.2022; пакувальний лист № б/н від 08.08.2022; рахунок-фактура (інвойс) №139С від 08.08.2022; коносамент № SZX220730904 від 12.08.2022; супровідний документ T1 № 22PL322080NS5FA3U8 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA4V3 від 14.10.2022; супровідний документ T1 № 22PL322080NS5FA4Z6 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA571 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA5W0 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA646 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA6E6 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA6H0 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA6Q2 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA7A4 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA844 від 14.10.2022; супровідний документ T1 № 22PL322080NS5FA9H8 від 14.10.2022; супровідний документ T1 № 22PL322080NS5FA9R8 від 14.10.2022; супровідний документ T1 № 22PL322080NS5FAC58 від 14.10.2022; супровідний документ T1 № 22PL322080NS5FADI1 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FADK8 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA4C1 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FA6P4 від 14.10.2022; супровідний документ T1 № 22PL322080NS5FA9V9 від 14.10.2022; супровідний документ T1 №22PL322080NS5FABD2 від 14.10.2022; сертифікат про походження товару №22C486000286/00011 від 09.08.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; накладна ЦІМ/УМВС № від 16.10.2022; некласифікований комерційний документ - заявка №4 від 27.07.2022; некласифікований комерційний документ - заявка №69 від 03.10.2022; некласифікований комерційний документ - заявка №69/1 від 03.10.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1629 від 30.09.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2554 від 12.09.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2010-8/ВС від 20.10.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2110/2 від 21.10.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 04.07.2022; страховий поліс №015811Гг2пп/2 від 10.08.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №139 від 04.07.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 25.01.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 10.10.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №SDCI20191129 від 29.11.2019; договір (контракт) про перевезення №06122019 від 06.12.2019; договір (контракт) про перевезення №24032021 від 24.03.2021; інші некласифіковані документи - сертифікат №223700B0/008952 від 30.08.2022; інші некласифіковані документи - лист №139Cвід 04.07.2022; інші некласифіковані документи - лист №SDCI20191129 від 29.11.2019; копія митної декларації країни відправлення №00791869 від 09.08.2022.

Під час здійснення митного контролю за МД №22UA10U5 від 10.11.2022 митницею було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено наступне: у відповідності до пункту 7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 № SDCI20191129 оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна. Згідно коносамента №SZX220730904 завантаження товару здійснено 12.08.2022, проте банківських платіжних документів про оплату не надано; не надано оригіналу комерційного інвойсу від 08.08.2022 №139С, надано тільки його переклад.

Відтак, митний орган дійшов висновку про наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах, тому митницею було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів наступного змісту: «Прошу надати оригінали товаросупровідних документів згідно вимог пункту 2 статті 264 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року N 4495-VI. У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось). Прошу відповідно до ч. 2 ст 53 МКУ надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.».

Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці не було надано додаткових документів. Натомість, листом від 10.11.2022 № 263 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що протягом десятиденного терміну (10 днів) інші документи, по партії 139С надати немає можливості.

Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2022/000270/2 від 10.11.2022, у гр. 33 якого зазначено: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації. У відповідності до пункту 7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 №SDCI20191129 оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна. Згідно коносамента № SZX220730904 завантаження товару здійснено 12.08.2022, але банківських платіжних документів про оплату не надано. Не надано оригіналу комерційного інвойсу від 08.08.2022 №139С, надано тільки його переклад. За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Декларантом 10.11.2022 надіслано лист №263 та повідомлено митний орган про відсутність можливості надати додаткові документи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше винесеного Рішення про визначення митної вартості на ідентичний товар від 26.10.2022 №UA806020/2022/000036/2 з рівнем митної вартості 1,30 USD/кг., та визнаної митної вартості товару згідно раніше оформленої ЕМД від 26.09.2022 UA209170/2022/074908 на рівні 1,30 USD/кг.».

Спірні правовідносини врегульовані Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631(далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Відповідно до вимог частини першої статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Митну вартість імпортованих товарів, що вказана уповноваженою особою позивача у митній декларації у спірному випадку визначено за основним методом.

Суд зазначає, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору уповноваженою особою позивача надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

У відповідності до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Суд зазначає, що декларант зобов`язаний надати на письмову вимогу митного органу додаткові документи передбачені частиною третьою ст. 53 Митного кодексу України, а саме: каталог, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією лише в разі, якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В даному випадку жодної із перелічених підстав немає.

Поряд з цим, відповідно до вимог частини четвертої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Також, частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Водночас, частиною першою статті 54 Митного кодексу України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини першої статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною першою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно вимог частини другої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Згідно з вимогами частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За приписами статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта).

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Тобто, законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме, наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах: від 09.04.2019 у справі №826/10733/15, від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 16.08.2022 у справі №240/10401/19 сформував правовий висновок (неодноразово застосований раніше), згідно з яким, декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Як слідує з матеріалів справи, 10.11.2022 позивачем подано до Тернопільської митниці митну декларацію № 22UA10U5, в якій вартість товару визначено декларантом за першим методом - ціною договору.

При цьому, суд вважає, що долучений до вказаної декларації пакет документів у розумінні частини другої ст. 53 МК України, документально підтверджує складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, зокрема: на виконання пункту 1 цієї норми подавалася декларація митної вартості з вказівкою на документи, що підтверджують заявлену митну вартість; на виконання пункту 2 - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № SDCI20191129 від 29.11.2019 з доповненнями до зовнішньоекономічного договору; на виконання пункту 3 відповідні інвойси (рахунок-фактура); на виконання пункту 4 не подавалися банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, бо за умовами договору сплата за товар на момент митного оформлення ще не проводилася; на виконання пункту 6 відповідна міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR), коносамент, договори (контракт) про перевезення, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги та документи, що підтверджують вартість перевезення товару, заявки; на виконання пункту 8 страховий поліс; також подавалися: сертифікат якості, пакувальний лист, супровідні документи, сертифікат про походження товару, прейскурант (прайс-лист) виробника товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, не подавались у зв`язку із їх відсутністю та наявністю усіх необхідних відомостей в наданих документах; ліцензія на імпорт товару не подавалась, оскільки товар не підлягає ліцензуванню.

В той же час, відповідач поставив під сумнів митну вартість товару у зв`язку з тим, що відповідно до п.7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 №SDCI20191129 оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна.

Згідно коносамента № SZX220730904 завантаження товару здійснено 12.08.2022, але банківських платіжних документів про оплату не надано.

Так, відповідно до ч.4 ст.6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 №959-XII суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. При цьому суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності керуються принципом свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у праві таких суб`єктів добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки та здійснювати зовнішньоекономічну діяльність у будь-яких формах, які прямо не заборонені чинним законодавством України (ст.2 Закону). Частиною 1 ст.14 цього Закону суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності дозволено самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Наведене дає підстави для висновку про свободу сторін під час укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) стосовно визначення умов договору, ціни, форми розрахунків та інших умов його виконання.

Згідно умов зовнішньоекономічного контракту № SDCI20191129 від 29.11.2019 ціна встановлюється в доларах США індивідуально для кожної замовленої партії товару та їх слід розуміти як FOB-Цинадо, КИТАЙ (Інкотермес-2010). Ціна включає вартість виробництва, пакування, маркування, вантажних робіт у країні продавця, доставки до порту відправлення, а також всі податки та збори у країні продавця (п.2). Оплата за кожну партію товару, який поставляється згідно цього контракту, здійснюється покупцем в доларах США (USD) шляхом банківського переказу вартості партії товару на рахунок продавця. Авансовий платіж відсутній. Повна оплата здійснюється згідно комерційного інвойсу, в якому вказана фактична кількість та вартість поставленого товару у складі відповідної партії. Строк оплати впродовж 80 календарних днів від дати завантаження відповідної партії товару на борту судна згідно оригінального коносамента. Комісійні збори іноземного банку кореспондента сплачує продавець (п.7). При настанні обставин об`єктивної неможливості повного або часткового виконання будь-якою із сторін зобов`язань за даним контрактом, а саме: пожежі, стихійних лих, військових дій, блокади, страйків, заборони експорту чи імпорту або інших обставин, які не підлягають контролю з боку продавця або покупця, терміни виконання зобов`язань відкладаються відповідно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини (п.10).

З умов контракту вбачається можливість відкладення терміну виконання зобов`язань, в тому числі розрахунку позивачем за товар, при настанні форсмажорних обставин, зокрема військових дій.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та триває на момент розгляду адміністративної справи.

Разом з тим, згідно Додаткової Угоди №5 від 10.10.2022 до Контракту No SDCI20191129 від 29.11.2019 зазначено, що сторони домовилися у зв`язку з дією воєнного стану на території України, що оплата платежу по Комерційним інвойсам № 136С від 21.07.2022, № 137С від 21.07.2022, №138С від 08.08.2022, №139C від 08.08.2022 та №140С від 19.08.2022 може бути здійснена в більш пізній термін.

Вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що платіжний документ не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, оскільки банківське платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного банківського документа та митною вартістю товару немає. Його неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 у справі №1.380.2019.001438 дійшов висновку про те, що строк оплати за товар не може впливати на визначення митної вартості товару і це покликання не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для коригування митної вартості товару, а тим більше витребування контролюючим органом додаткових документів. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19.

Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Суд вважає вказані правові висновки релевантними з даною справою і такими, що підлягають застосування під час вирішення спору.

За таких обставин, на думку суду, декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару, і зазначені документи не містять розбіжностей щодо вартості та вказують, що їх дані піддаються обчисленню.

Крім цього, відповідач не звернув увагу на те, що право витребувати документи, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, пов`язується із обов`язком встановлення наявності обставин, що охоплюється змістом диспозиції абзацу першого цієї частини статті, по відношенню до документів, які передбачені частиною другою статті 53 цього Кодексу. Іншими словами, спочатку аналізуються документи, які подані, встановлюються обставини (або не встановлюються, коли вони відсутні) і лише за цим, формується письмова вимога про витребування документів.

Суд також звертає увагу, що митний орган, приймаючи рішення про коригування заявленої митної вартості використовував цінову інформацію з центральної бази даних ЄАІС, оскільки заявлені ціни на товари, на думку митниці, є нижчими від цін за аналогічні товари, які вже є в єдиній автоматизованій інформаційній системі.

Зокрема, відповідач зазначає про те, що за основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо раніше винесеного Рішення про визначення митної вартості на ідентичний товар від 26.10.2022 №UA806020/2022/000036/2 з рівнем митної вартості 1,30USD/кг. та визнаної митної вартості товару згідно раніше оформленої ЕМД від 26.09.2022 UA 209170/2022/074908 на рівні 1,30 USD/кг.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17 зазначено про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Також суд враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові у справі № 815/2552/16 від 15.02.2023, які зводяться до того, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

З огляду на наведене, суд вважає, що це не є та не може бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог Митного кодексу України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

До того ж, у спірних правовідносинах відповідач не врахував, що товар відрізняється по технічним характеристикам та інші умови поставок за такою митною декларацією (кількість та регулярність замовлень).

Згідно ст.ст.33, 64 Митного кодексу України, митний орган має право на використання інформаційних ресурсів митниці для цілей визначення митної вартості товару, які містять інформацію про вартість раніше ввезених товарів (транспортних засобів) за умови, якщо подані декларантом документи є неповними та/або недостовірними для визначення митної вартості товару та неможливо визначити митну вартість за попередніми методами - щодо аналогічних, подібних товарів, за методами віднімання та додавання.

Відтак, на переконання суду, твердження митного органу про неможливість застосування обраного основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є необгрунтованим, а документи, подані декларантом до митного органу відповідають вимогам чинного законодавства і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів.

Суд вважає, що дані митного органу про вищу вартість розмитнених товарів не можуть мати більше значення, ніж подані декларантом документи про товар.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про те, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Разом з тим, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Стосовно покликань відповідача про ненадання позивачем оригіналу комерційного інвойсу від 08.08.2022 №139С, суд приймає до уваги те, що позивачем подавався оригінал комерційного інвойсу разом з основним пакетом документів, що підтверджується скріншотом з електронного кабінету декларанта.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи відповідача про те, що декларантом не було подано повного переліку первинних документів, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, є безпідставними, оскільки останнім було надано усі документи передбачені даною статтею, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.

Отже, перевіряючи оскаржуване у даній справі рішення відповідача про коригування митної вартості товарів на відповідність вимогам частини другої ст. 2 КАС України, суд вважає, що таке рішення прийняте з порушенням вимог вказаної статті, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, митним органом аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

На переконання суду, у спірному випадку, відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору, з огляду на що суд не вбачає підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

У відповідності до частини першої та другої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403020/2022/000270/2 від 02.11.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" судовий збір у розмірі 26840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 13 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

Копію рішення надіслати позивачу.

Реквізити учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" (місцезнаходження: вул.Ковпака, 59А, м.Полтава, Полтавська область,36007 );

відповідач - Тернопільська митниця Держмитслужби (місцезнаходження:вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль,46004 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.