Справа № 400/2182/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 р. № 400/2182/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання незаконним та скасування наказу від 24.12.2022 року; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами визнати незаконними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2022 про визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив військову частину, тобто дезертував, поновити ОСОБА_1 на посаді командира відділення, 7 роти, 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.12.2022 до дати винесення судового рішення.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що з 06.03.2022 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , безпосередньо приймав участь у бойових діях на території Донецької області, та отримав контузію. З 1 липня по 19 вересня 2022 перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я. Відповідно до рішення ВЛК не придатний до проходження служби у десантно-штурмових військах. 28.11.2022 ОСОБА_1 подав рапорт про переведення до іншої військової частини. 21.12.2022 командир взводу старший лейтенант ОСОБА_2 повідомив про наказ про відправку в зону зосередження, проігнорував наявність ВЛК про непридатність позивача до служби в десантно-штурмових військах. З 24.12.2022 командування військової частини подало позивача на самовільне залишення частини. Разом з тим, ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні з 23.12.2022, при цьому командування військової частини було повідомлено належним чином, що ОСОБА_1 самовільно не залишив військову частину.

Відповідач позов не визнав, надав відзив в якому просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що 24.12.2022 близько 10:00 годин ранку військовослужбовець за мобілізацію ОСОБА_1 самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 . У зв`язку з наведеними обставинами 24.12.2022 року від командира 1 десантно-штурмового взводу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 надійшов рапорт про необхідність призначення службового розслідування. На підставі рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування шляхом видання наказу №3836 від 24.12.2022, яке було завершено лише 15.05.2023 у зв`язку з пораненням старшого лейтенанта ОСОБА_2 та перебуванням підрозділу безпосередньо в зоні бойових дій.

В судових засіданнях 05.04.2023, 08.05.2023 та 11.07.2023 позивач та його представник підтримали позовні вимоги, представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Суд розглянув справу 11.07.2023 у відкритому судовому засіданні за участю сторін. В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст підписано 14.07.2023.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 06.03.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення 7 роти, 3 десантно-штурмового батальйону.

24.12.2022 командир 1 десантно-штурмового взводу, 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 подав рапорт командуванню військової частини про самовільно залишення військової частини командиром відділення 1 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону ОСОБА_1

24.12.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №360, відповідно до якого визнано, що штаб-сержант за призовом ОСОБА_1 з 24.12.2022 самовільно залишив пункт постійної дислокації та вчинив дезертирство, призупинити виплату грошового забезпечення та зняти з котлового забезпечення.

24.12.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №3836 «Про призначення службового розслідування» відповідно до якого вирішено провести службове розслідування стосовно ОСОБА_1 щодо причин та умов що сприяли самовільному залишенню військової частини.

15.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1714 «Про результати проведення службового розслідування», яким визнано що розслідування завершено, штаб-сержант ОСОБА_1 при поверненні до військової частини НОМЕР_1 необхідно притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення ст.ст.11, 12, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позбавити ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за грудень 2022 року, а також повідомити Державне бюро розслідувань про скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення.

Відповідно до п.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до п.14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до п.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

По цій справі судом встановлено, що позивач з 24.12.2022 не перебуває за місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , що ним навіть не заперечується у позові. Доказів того, що позивач доповідав командиру, відповідно до вимог Статуту про свою хворобу, а також лікування у ДУ «Територіальне медичне об`єднанні Міністерства внутрішніх справ України», позивачем не надано.

За таких обставин, враховуючи ту обставину, що позивач з 24.12.2022 припинив виходить на службу до військової частини НОМЕР_1 , відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про призначення за цим фактом службового розслідування та вирішити питання про припинення грошового та харчового утримання військовослужбовця, який відсутній на службі з невідомих причин.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання протиправними наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2022 №360 та №3836.

Оскільки самовільне залишення військової частини та дезертирство, відповідно до Кримінального кодексу України є кримінальними правопорушеннями (ст.ст.407, 408), правовій спір щодо того, чи є в діях позивача склади зазначених злочинів, може бути вирішено виключно в порядку кримінального судочинства.

В порядку адміністративного судочинства, суд лише констатує, що станом на 24.12.2022 у командування військової частини, були всі підстави для призначення службового розслідування та попереднього обліку ОСОБА_1 , як такого, що самовільно залишив військову частину, а тому накази від 24.12.2022 №360 та №3836 є правомірними, в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ,54025 НОМЕР_3 ) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 14.07.2023