Справа № 380/5229/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5229/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження при виплаті пенсії ОСОБА_1 розміром, що визначений станом на грудень 2019 року, та без урахування: надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років з 01 липня 2020 року в належному розмірі; індексації пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з 01 березня 2022 року; індексації пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з 01 березня 2023 року; доплати до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01 липня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію: з 01 липня 2020 року з урахуванням належних розмірів надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років; з 01 липня 2021 року з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з розрахунку 79% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). На виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі № 1340/5408/18, від 18 березня 2022 року у справі № 380/25722/21 та від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22 відповідач здійснив відповідні перерахунки його пенсії, однак після проведених перерахунків допустив нові порушення прав позивача на належне пенсійне забезпечення, а саме: не нарахував та не виплачує належного розміру надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років з 01 липня 2020 року; не виплачує індексацію пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова № 118) з 01 березня 2022 року та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова № 168) з 01 березня 2023 року та обмежив пенсію максимальним розміром; не нарахував та не виплачує щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713), з 01 липня 2021 року.

Таку поведінку відповідача позивач уважає протиправною з огляду на таке.

Щодо нарахування та виплати надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років з 01 липня 2020 року у неналежному розмірі позивач вказує, що розмір зазначеної надбавки є змінним, адже залежить від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (50%). З урахуванням змін у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір спірної надбавки повинен був становити: з липня 2020 року 856,00 грн; з грудня 2020 року 884,50 грн; з липня 2021 року 927,00 грн; з грудня 2021 року 967,00 грн; з липня 2022 року 1013,50 грн; з грудня 2022 року 1046,50 грн. Таким чином, обмеження відповідачем пенсії позивача розміром у 26546,09 грн, починаючи з липня 2020 року, є протиправним, оскільки саме з липня 2020 року змінився у сторону збільшення розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а отже автоматично повинен був збільшитись розмір надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років.

Щодо невиплати індексації пенсії згідно з Постановами № 118 та № 168 з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року та обмеження пенсії максимальним розміром позивач вказує, що питання обмеження його пенсії максимальним розміром вже було предметом судового розгляду у справі № 380/7266/22. Водночас Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону № 2262-XII, зокрема у постановах від 09 лютого 2021 року у справі № 1640/2500/18, від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19 та від 24 вересня 2021 року у справі № 370/2610/17. Стосовно ж наявності у пункті 2 Постанови № 118 та у пункті 2 Постанови № 168 положення про підвищення пенсій з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом», позивач звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. У цих правовідносинах наведені положення Постанови № 118 та Постанови № 168 суперечать приписам Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, які є спеціальними, та підлягають застосуванню відповідачем. Звідси позивач висновує, що відповідач протиправно обмежив його пенсію з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року максимальним розміром без урахування сум індексації відповідно до Постанови № 118 та Постанови № 168.

Щодо ненарахування та невиплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою № 713, позивач вказує, що перерахунок його пенсії, проведений на виконання згаданих судових рішень з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, у зв`язку з чим він має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови № 713. Відтак позивач уважає, що відповідач протиправно не нараховує та не виплачує йому щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбачену Постановою № 713.

З огляду на викладене адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивачу проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виданням Кабінетом Міністрів України Постанов № 118 та № 168. Тобто, складові пенсійного забезпечення позивача переглянуті, проте розмір пенсійної виплати становить 26546,09 грн, який визначений на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22. Зауважує, що з 01 січня 2018 року відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Щодо нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою № 713, відповідач зазначає, що на виконання вимог вказаної постанови позивачу з 01 серпня 2021 року здійснено перерахунок пенсії. У зв`язку з тим, що розмір пенсії позивача після 01 березня 2018 року було переглянуто у зв`язку з виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 380/25722/21, підвищення по Постанові № 713 позивачу не належить.

З огляду на викладене у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 24 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у розмірі 79% грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі № 1340/5408/18 з урахуванням ухвали від 05 квітня 2019 року про виправлення описки у судовому рішенні визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не здійснення з 01.01.2016 перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 79 відсотків грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 із 79 на 70 відсотків відповідної суми грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988 на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Львівській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) №91-02154 від 23.03.2018 в розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження граничного розміру з урахуванням проведених платежів».

З урахуванням зазначеного рішення суду позивачу з 01 липня 2021 року встановлено щомісячну доплату до пенсії у розмірі 1039,25 грн (а не 2000,00 грн), передбачену Постановою № 713, що підтверджується Розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 380/25722/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 03.11.2021 за № 3545у, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 03.11.2021 за № 3545у, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з відсоткового розміру пенсії 79%, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром.

На виконання вказаних рішень суду відповідач здійснив відповідні перерахунки пенсії позивача, що підтверджується наявними у матеріалах справи Перерахунками пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (пенсійна справа № -МВС), а саме:

- після проведеного на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі № 380/25722/21 перерахунку пенсії позивачу з 01 травня 2022 року повністю припинено виплату щомісячної доплати, передбаченої Постановою № 713, що додатково підтверджується також листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 березня 2023 року № 1300-5902-8/33579;

- після проведеного на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22 перерахунку пенсії її основний розмір становить 79% грошового забезпечення (вислуга років 28) у розмірі 25727,09 грн з урахуванням індексації 29328,88 грн: Індексація базового ОСНП (25727,09 грн х 0,140) 3601,79 грн; вид підвищення або надбавки до пенсії: непрацездатна дитина віком до 18 років: 1046,50 грн. Підсумок пенсії (з надбавками): 30375,38 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії: 26546,09 грн.

Крім цього, як встановив суд та не заперечується відповідачем, у зв`язку із виданням Кабінетом Міністрів України постанови від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», позивачу проведено перерахунок пенсії (проіндексовано пенсію) з 01 березня 2023 року, однак її виплату обмежено сумою, визначеною на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22, що становить 26546,09 грн. Розмір надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років становить 1046,50 грн.

Позивач, уважаючи протиправною поведінку відповідача щодо: 1) ненарахування та невиплати надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років з 01 липня 2020 року у належному розмірі; 2) невиплати індексації пенсії згідно з Постановами № 118 та № 168 з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року й обмеження пенсії максимальним розміром; 3) ненарахування та невиплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою № 713, з 01 липня 2021 року, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стосовно позовних вимог у частині ненарахування та невиплати позивачу надбавки за непрацездатну дитину віком до 18 років з 01 липня 2020 року у належному розмірі суд зазначає таке.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом «а» статті 16 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до пенсії за вислугу років, що призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз наведеної норми вказує, що розмір передбаченої цією нормою надбавки непрацюючим пенсіонерам, право на яку згідно з матеріалами справи має позивач, прямо залежить від такої величини як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та становить 50 процентів від цієї величини.

Закон України від 15 липня 1999 року № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі Закон № 966) відповідно до статті 46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Статтею 1 Закону № 966 визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно зі статтею 2 Закону № 966 прожитковий мінімум застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров`я, освіти, соціального обслуговування та інших; встановлення величини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 966 прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, у законах України про Державний бюджет України на 2019, 2020, 2021 та 2022 роки визначались прожиткові мінімуми для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідно до статті 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України від 04 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України від 05 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Відповідно до статті 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Отже, оскільки передбачена пунктом «а» статті 16 Закону № 2262-ХІІ надбавка становить 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який змінювався протягом 2019-2022 років згідно зі статтями 7 Законів України про Державний бюджет України на 2019-2022 роки, то відповідно змінним і був розмір такої надбавки за ці роки.

У аспекті викладеного суд зазначає, що пенсія позивача складається із постійної та змінної складових.

Постійна складова являє собою суму основного розміру пенсії позивача (25727,09 грн з грудня 2019 року).

Змінна складова це передбачена пунктом «а» статті 16 Закону № 2262-ХІІ надбавка непрацюючим пенсіонерам, яка складає 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Змінність названої складової пенсії визначається тим, що вона збільшується разом із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на норми статті 7 Законів України про Державний бюджет України на 2019-2022 роки, відповідно до яких розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, змінювався з 01 липня та з 01 грудня 2019-2022 років, суд зазначає, що передбачена пунктом «а» статті 16 Закону № 2262-ХІІ надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, у 2019-2022 роках (змінна складова пенсії) повинна була становити:

- з 01 грудня 2019 року 819,00 грн (1638,00 грн х 50%);

- з 01 липня 2020 року 856,00 грн (1712,00 грн х 50%);

- з 01 грудня 2020 року 884,50 грн (1769,00 грн х 50%);

- з 01 липня 2021 року 927,00 грн (1854,00 грн х 50%);

- з 01 грудня 2021 року 967,00 грн (1934,00 х 50%);

- з 01 липня 2022 року 1013,50 грн (2027,00 грн х 50%);

- з 01 грудня 2022 року 1046,50 грн (2093,00 грн х 50%).

Зважаючи на розмір постійної складової пенсії позивача (25727,09 грн) та ураховуючи розміри змінної її складової за відповідні періоди, пенсія позивача повинна була становити (без урахування індексації):

- з 01 грудня 2019 року 26546,09 грн (25727,09 грн + 819,0 грн);

- з 01 липня 2020 року 26583,09 грн (25727,09 грн + 856,00 грн);

- з 01 грудня 2020 року 26611,09 грн (25727,09 грн + 884,00 грн);

- з 01 липня 2021 року 26654,09 грн (25727,09 грн + 927,00 грн);

- з 01 грудня 2021 року 26694,09 грн (25727,09 грн + 967,00 грн);

- з 01 липня 2022 року 26740,09 грн (25727,09 грн + 1013,50 грн);

- з 01 грудня 2022 року 26773,59 грн (25727,09 грн + 1046,50 грн).

Зі змісту наявних у матеріалах справи Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача та Перерахунку пенсії позивача з 01 грудня 2022 року суд встановив, що розмір пенсії позивача за період з 01 грудня 2019 року по грудень 2022 року (включно) становив 26546,09 грн щомісячно.

З наведеного суд висновує, що при перерахунку пенсії позивача з 01 грудня 2019 року відповідач здійснив її підвищення відповідно до вимог пункту «а» статті 16 Закону № 2262-ХІІ, встановивши таке підвищення у розмірі 819,00 грн, тобто виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого статтею 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», на період з 01 липня 2019 року по грудень 2019 року. Однак, починаючи з 01 липня 2020 року, відповідач не збільшував розмір підвищення до пенсії позивача в міру того, як збільшувався розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, внаслідок чого розмір пенсії позивача залишався незмінним (сталим), а саме: за період з 01 грудня 2019 року по грудень 2022 року (включно) 26546,09 грн щомісячно.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не наведено жодної норми закону чи іншого нормативно-правового акта, якими б передбачалося право пенсійного органу визначати сталий розмір пенсії та не враховувати при цьому зміни розміру складових пенсії, який у спірному випадку прямо залежить від збільшення розміру такої величини як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Ураховуючи викладене, суд уважає, що відповідачем вчинені протиправні дії щодо повторного обмеження розміру пенсії позивача шляхом фіксації її розміру з 01 липня 2020 року у сумі 26546,09 грн, а тому для ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2020 року з урахуванням надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, передбаченої пунктом «а» статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначеної з урахуванням зростання розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, протягом 2020-2022 років, передбаченого Законами України про Державний бюджет України на 2020-2022 роки, без обмеження пенсії максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Стосовно позовних вимог у частині невиплати позивачу індексації пенсії згідно з Постановами № 118 та № 168 з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року й обмеження його пенсії максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини другої статті 51 Закону № 2262 перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Як визначено статтею 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668 (з урахуванням змін, внесених Законами від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII) максимальний розмір пенсії (...) з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Закон № 3668 набрав чинності з 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Законом № 3668 частину п`яту статті 43 Закону № 2262 викладено у такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

16 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», пунктом 2 якої установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

24 лютого 2023 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», пунктом 2 якої установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Суд відзначає, що спір у цій справі в частині, яка розглядається, стосується правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати позивача з урахуванням індексації з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року максимальним розміром, оскільки, як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, у зв`язку із виданням Кабінетом Міністрів України Постанов № 118 та № 168 складові пенсійного забезпечення позивача переглянуті, проте розмір пенсійної виплати становить 26546,09 грн, який визначений на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22.

Насамперед суд зауважує, що питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром вже було предметом судового розгляду у справі № 380/7266/22.

Так, у рішенні від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22, яке набрало законної сили, Львівський окружний адміністративний суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01 грудня 2019 року, оскільки внесені Законом України № 1774 від 06 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (яка визнана неконституційною і втратила чинність) зміни щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії, є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22, яке набрало законної сили, є остаточним, обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом під час обчислення розміру пенсійних виплат ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року.

В контексті цього суд наголошує, що правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання.

Цей принцип був сформульований ще у римському праві: «res judicata pro veritate habeture» «судове рішення має прийматися за істину» (у більш вільному трактуванні формулюється так: «що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Таким чином, остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України» (заява № 43331/12) зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Отже, зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрату актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.

Водночас за обставин цієї справи відповідні зміни до законодавства з моменту набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22 не вносилися.

Зокрема, вищезгадані положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ та статті 2 Закону № 3668 змін не зазнали.

До того ж, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону № 2262-XII, зокрема у постановах від 09 лютого 2021 року у справі № 1640/2500/18, від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19 та від 24 вересня 2021 року у справі № 370/2610/17.

Разом з тим у постанові від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, як визначено частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року, а також ураховуються судом під час розгляду цієї справи.

Стосовно наявності у пункті 2 Постанови № 118 та пункті 2 Постанови № 168 положення про підвищення пенсій з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року «у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом», суд звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У спірних правовідносинах наведені положення Постанови № 118 та Постанови № 168 суперечить приписам Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, які є спеціальними, та підлягають застосуванню відповідачем.

До того ж, закон не передбачає випадків обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, визначеним за результатами перерахунку пенсії, здійсненого на виконання судового рішення, як це зробив відповідач у спірних відносинах.

Так, закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави та умови для обмеження пенсійних виплат, а тому відповідні дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам частини другої статті 19 Конституції України.

Суд повторює, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.

За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону № 3668, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року максимальним розміром.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача суд враховує, що відповідач з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року здійснив обрахунок пенсії позивача з урахуванням індексації, передбаченої Постановою № 118 та Постановою № 168, однак обмежив розмір пенсії до виплати сумою, нарахованою на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22 (26546,09 грн), що підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву та дослідженими судом доказами, наявними у матеріалах справи. Тобто, нарахування індексації пенсії позивача у спірних правовідносинах проведено, однак її виплату не здійснено.

За наведених обставин суд уважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу: з 01 березня 2022 року пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; з 01 березня 2023 року пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Стосовно позовних вимог у частині ненарахування та невиплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою № 713, з 01 липня 2021 року, суд зазначає таке.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, згідно із частинами першою-четвертою якої, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

14 липня 2021 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

У преамбулі цієї постанови зазначено, що вона прийнята з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб.

Пунктом 1 Постанови № 713 установлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника»), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року, які мають місце після перерахунку пенсії.

Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону № 2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01 липня 2021 року зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає біля 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00 - 2700,00 грн.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01 липня 2021 року колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01 березня 2018 року було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01 березня 2018 року.

Аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом Постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 Постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови № 713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах.

Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 420/2473/22, яку суд враховує в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України. Указану правову позицію Верховний Суд підтримав й у постановах від 02 березня 2023 року у справі № 600/870/22-а, від 26 квітня 2023 року у справі № 380/14122/22 та інших.

Оскільки у межах спірних правовідносин перерахунок пенсії позивача, проведений Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішень суду від 28 грудня 2018 року у справі № 1340/5408/18, від 18 березня 2022 року у справі № 380/25722/21 та від 22 червня 2022 року у справі № 380/7266/22 з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови № 713 з 01 липня 2021 року, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови № 713 поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року.

За таких обставин дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу з 01 липня 2021 року щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою № 713, у розмірі 2000,00 грн є протиправними.

Тому з огляду на викладене, а також з метою ефективного захисту порушеного права позивача заявлені позовні вимоги у частині, яка розглядається, підлягають задоволенню у такий належний спосіб: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті з 01 липня 2021 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.

Позовна вимога позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру 79% сум грошового забезпечення, задоволенню не підлягає, оскільки наразі права позивача у цій частині не порушені (пенсія позивачу виплачується у розмірі 79% сум грошового забезпечення, що підтверджується наявними у матеріалах справи Перерахунками пенсії позивача), а отже така вимога є передчасною. Судовому ж захисту відповідно до статті 5 КАС України підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, порушення яких можливо/імовірно матиме місце у майбутньому.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1073,60 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо повторного обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 шляхом фіксації її розміру з 01 липня 2020 року у сумі 26546,09 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2020 року з урахуванням надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, передбаченої пунктом «а» статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначеної з урахуванням зростання розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, протягом 2020-2022 років, передбаченого Законами України про Державний бюджет України на 2020-2022 роки, без обмеження пенсії максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті позивачу: з 01 березня 2022 року пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; з 01 березня 2023 року пенсії, з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з 01 березня 2023 року з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті з 01 липня 2021 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити з 01 липня 2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 17 липня 2023 року.

Суддя Клименко О.М.