Справа № 420/18213/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/18213/22

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) звернулось до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП) про стягнення суми заборгованості у розмірі 255136,18 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що станом на 21.11.2022 року, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФОП становить 255136 грн. 18 коп. (основний платіж) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Позивач вказував, що вказана заборгованість виникла в результаті не сплати платником суми податкового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями: форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року на суму 153875 грн. 45 коп.; форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року на суму 101260 грн. 73 коп..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 06.12.2001 року, номер запису: 0049651, основний вид економічної діяльності за КВЕД: 46.36 оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами (основний).

Відповідно до довідки про суми податкового боргу, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФОП по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті не сплати платником суми податкового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями: форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року та форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року, становить 255136 грн. 18 коп..

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-1552 від 07.12.2021 року, яка була направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , проте не була вручена адресату та повернута відділенням поштового зв`язку з зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.9).

Згідно податкової вимоги №0-1552 від 07.12.2021 року за відповідачем рахується податковий борг у сумі 255136 грн. 18 коп., не сплата якого і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи положення ст.251 КАС України, яка визначає порядок вручення судового рішення, беручи до уваги, що відповідачем доказів погашення податкового боргу у сумі 255136 грн. 18 коп. до суду не надано та, в цілому, не визначено у будь-який зручний спосіб власну позицію щодо заявлених позовних вимог, суд вважав позов ДПС обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Положеннями статті 15.1 -15.2 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до ст.16.1.4 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно зі ст.36.1 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як було зазначено, спірна податкова заборгованість ФОП по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, виникла в результаті не сплати платником суми податкового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року та форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року, становить 255136 грн. 18 коп..

Так, згідно з п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до ст.58.3 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Положеннями статті 42.2 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Колегія суддів зазначає, що справа містить відомості з приводу того, що вищевказані податкові повідомленнями-рішеннями форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року та форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року були надіслані на адресу ФОП - АДРЕСА_1 , проте не були вручені адресату та повернуті відділенням поштового зв`язку з зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання». Згідно матеріалів справи (а.с.37-38) вказана адреса є зареєстрованим місцезнаходженням ФОП, про що він і сам зазначив в апеляційній скарзі.

При цьому, суд зазначає, що поштові конверти містять відповідні поштові реквізити, зокрема, печатки, штрих-код ідентифікатор, довідку про причину повернення/досилання, що свідчить про дійсність відправлення ДПС відповідних податкових матеріалів на адресу ФОП. Поряд з цим, відсутність інформації на сайті Укрпошти по вказаним відправленням не свідчить про не надсилання їх відповідачу, натомість може бути результатом відповідної організаційної політики, запровадженої поштовим оператором, тим більше, що згідно справи вказані відправлення відбулись ще в 2021 року, тобто досить значний проміжок часу тому, і вказана інформація могла не зберегтись, що спростовує посилання ФОП на відсутність інформації щодо вказаного відправлення в системі трекінгу Укрпошти.

Зі змісту статті 59 ПК України вбачається, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.6 розділу 4 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року №610, податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Так, у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0-1552 від 07.12.2021 року (а.с.8), яка була направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , проте не була вручена адресату та повернута відділенням поштового зв`язку з зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.9).

З аналізу наведеного вбачається, що ДПС у відповідності до норм податкового законодавства було вчинено належні та достатні дії щодо направлення ФОП податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виникло податкове зобов`язання та податкової вимоги, водночас вказані матеріали не були отримані ФОП з не залежних від ДПС причин, що свідчить про дотримання ДПС процедури, що передує зверненню до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Крім того, відповідно до статті 63.3 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Згідно статті 70.7 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Поряд з цим, справа не містить жодної інформації щодо подання відповідачем у встановленому порядку до ДПС відомостей про зміну даних щодо адреси проживання (в разі наявності факту зміни вказаної адреси).

Окрім іншого, колегія суддів звертає увагу ФОП, що в межах даної справи не підлягають дослідженню питання правомірності винесення податкових повідомлень-рішень, предметом позову в даному випадку є наявність/відсутність підстав для стягнення податкового боргу, як заключного етапу фактичного утримання податку, в зв`язку з чим, суд не приймає до уваги посилання ФОП на неправомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року та форми «Ф» №0-1552 від 07.05.2021 року.

При цьому, в ході розгляду справи суду не було надано жодного доказу щодо зміни, скасування чи визнання нечинними вказаних спірних податкових повідомлень-рішень, та навіть доказів наявності факту їх оскарження відповідачем.

Також, суд не приймає до уваги доводи ФОП з приводу відсутності факту його сповіщення судом першої інстанції про розгляд справи, оскільки вказаним судом було направлено поштою копію ухвали про відкриття провадженням, однак вказане поштове відправлення не було вручено під час доставки (відправлення повернулось за закінченням терміну зберігання). Більше того, суд першої інстанції оголосив про відкриття даного провадження на сайті суду.

При цьому, колегія суддів вважає беззмістовними посилання ФОП в апеляційній скарзі на те, що про існування даного процесу та оскаржуваного судового рішення ФОП дізнався випадково під час моніторингу ЄДРСР, а тому вказані доводи судом до уваги не приймаються.

Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук