Справа № 280/2381/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/2381/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Білак С.В., суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року (головуючий у першій інстанції Чернова Ж.М.) в адміністративній справі №280/2381/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.11.2021 року №11 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати в пільговий стаж позивача стаж роботи за період роботи з 03.04.1990р. по 01.08.1992р. лаборант з гігієни праці, з 02.08.1992р. по 01.01.2003р. лаборант з гігієни харчування, з 04.10.2012р. по 29.12.2012р. біолог стажист для отримання пенсії за вислугу років як працівнику закладів охорони здоров`я.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 №11 від 01.11.2021р.; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу за вислугу років ОСОБА_1 періоди роботи з 03.04.1990р. по 01.08.1992р. лаборант з гігієни праці, з 02.08.1992р. по 01.01.2003р. лаборант з гігієни харчування, з 04.10.2012р. по 29.12.2012р. біолог стажист, для отримання пенсії за вислугу років як працівнику закладів охорони здоров`я; стягнув на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у позивача права на пенсію відсутнє та пенсія за вислугу років призначена не була, то вимога про зарахування періодів роботи з 03.04.1990р. по 01.08.1992р., з 02.08.1992р. по 01.01.2003р., з 04.10.2012р. по 29.12.2012р. є передчасною. Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

У пункті «е» статті 55 Закону № 1788 зазначено, що працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015р. - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.

Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров я, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002р. № 117 (зі змінами), передбачені посади фахівців, в тому числі: «лаборант (медицина)», «лаборант санітарно-гігієнічної лабораторії». Номенклатурою спеціальностей середніх медичних працівників, яка затверджена накази Міністерства охорони здоров`я від 23.10.1991р. № 146, яка діяла на час роботи позивача у спірний період, передбачена спеціальність «Лаборант санітарно - гігієнічної лабораторії».

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 195 від 25.12.1992р. затверджено Перелік вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю (далі - Перелік № 195). Так, відповідно до Переліку №195 вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною фармацевтичною діяльністю, передбачено, що особи, які закінчили середній спеціальний медичний навчальний заклад зі спеціальності «Гігієна, санітарія, епідеміологія» (санфельдшерське) отримали кваліфікацію «санітарний фельдшер» мають право обіймати посади середнього медичного персоналу всіх найменувань в санітарно-профілактичних установах; санітарних фельдшерів; фельдшерів-лаборантів; медичних лаборантів; медичних статистиків; інструкторів з санітарної просвіти. Отже, законодавством не передбачені посади лаборант з гігієни праці та лаборант з гігієни харчування, як посада, яка дає право на пенсію за вислугу років, оскільки вона не є посадою лаборанта санітарно-гігієнічної лабораторії.

Згідно Постанови № 909 та Наказу № 33, посада біолога в переліку посад та професій, які дають право на пенсію за вислугу років відсутня.

Також суд не врахував та не надав належної правової оцінки тому, що відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017р. № 2145-VIII стажування - набуття особою практичного досвіду виконання завдань та обов`язків у певній професійній діяльності або галузі знань. Відтак, позивач під час проходження стажування не виконував професійні обов`язки які передбачені для даної посади, не виконувала завдання поставлені перед структурним підрозділом та не несла у повній мірі відповідальність за Результати своєї праці, тому відсутні підстави вважати, шо позивач має право на зарахування періоду стажування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років,

Таким чином, відсутні законні підстави для зарахування періодів роботи з 03.04.1990р. по 01.08.1992р. - лаборант з гігієни праці, з 02.08.1992р. по 01.01.2003р. - лаборант з гігієни харчування, з 04.10.2012р. по 29.12.2012р. - біолог стажист до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 вересня 2021 року звернулася з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.04.1990р. ОСОБА_1 у 1990 році закінчила Запорізьке медичне училище (диплом НОМЕР_2 від 01.03.1990р.).

Згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.04.1990р. ОСОБА_1 працювала: з 03.04.1990р. на посаді лаборанта з гігієни праці Токмацької СЕС; з 01.08.1992р. переведена на посаду лаборанта з гігієни харчування; з 02.01.2003р. переведена на посаду лаборанта санітарно-гігієнічного відділу; 11.05.2007р. Токмацька райсанепідстанція перейменована в Державний заклад «Токмацька районна санітарно-епідеміологічна станція Запорізької області» Міністерства охорони здоров`я України; 15.04.2008р. присвоєна друга категорія зі спеціальності лабораторна справа (гігієна); 08.12.2011р. присвоєна перша категорія зі спеціальності лабораторна справа (гігієна); 04.10.2012р. перевести біологом-стажистом санітарно-гігієнічного відділу; 29.12.2012р. звільнена п.1 статті 40 КЗпП України в зв`язку з ліквідацією ДЗ «Токмацька районна санітарно-епідеміологічна станція Запорізької області» МОЗ України.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11 від 28.09.2021р. відмолено в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 . Страховий стаж особи становить 34 роки 8 місяців 26 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано всі періоди. Стаж вислуги років може бути визначений за умови надання довідки з Токмацької СЕС про періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати та підтвердження, що ДУ Запорізький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби належить до закладів охорони здоров`я, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Позивачем надано архівну довідку від 28.09.2021р. №Г-868, архівну довідку від 10.12.2021р. №Г-1009, довідку в.о. завідувача ВП «Токмацький міжрайонний відділ» ДУ Запорізького обласного лабораторного центру Міністерства охорони здоров`я України» про зміну назви Токмацької районної санітарно-епідеміологічної станції.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.11.2021р. №11 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 25.10.2021р. Страховий стаж особи становить 34 роки 8 місяців 26 днів, стаж за вислугу років 14 років 6 місяців 12 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до вислуги років не зараховано період роботи з 03.04.1990р. по 01.08.1992р. лаборант з гігієни праці, з 02.08.1992р. по 01.01.2003р. лаборант з гігієни харчування, з 04.10.2012р. по 29.12.2012р. біолог-стажист, оскільки ці посади відсутні в Постанові Кабінету Міністрів України №999 від 04.11.1993р. «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності необхідного стажу. Будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу у тексті оскарженого рішення пенсійний орган не містить.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що посади «лаборант з гігієни праці», «лаборант з гігієни харчування», «біолог стажист» відносяться до середнього медичного персоналу. Тому, робота на вказаних посадах повинна зараховуватись до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом 16 вказаного розділу до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Підстави пенсійного забезпечення за вислугу років передбачені статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців, з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим, другим та третім цього пункту.

У розумінні статті 50 Закону України «Про освіту» учасниками навчально-виховного процесу є: діти дошкільного віку, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти; керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти; батьки або особи, які їх замінюють, батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу; представники підприємств, установ, кооперативних, громадських організацій, які беруть участь у навчально-виховній роботі.

Згідно п. «е» ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XIІ, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Згідно розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, це посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

При цьому, за змістом примітки 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

У примітці до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Перелік закладів охорони здоров`я та лікарських посад визначено наказом Міністерства охорони здоров`я України №385 від 28.10.2002р. «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад, посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я та посад фахівців у галузі охорони здоров`я з у закладах охорони здоров`я» (далі - Перелік №385).

Отже, вищевказаними актами законодавства передбачено, що до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відносяться посади лікарів та середній медичний персонал (незалежно від найменувань посад).

Постановою Ради Міністрів СРСР "Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства" від 17.12.1959р. №1397, був затверджено Перелік установ, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Пунктом 1 розділу 2 цього Переліку закріплено, що право на пенсію за вислугу років мали лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушери, масажисти, лаборанти та медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори, які працювали в наступних лікувально-профілактичних закладах, закладах охорони материнства і дитинства, санітарно-профілактичних установах: лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії; амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги та переливання крові, медсанчастини, здоровпункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 195 від 25.12.1992 затверджено Перелік вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю.

Відповідно до Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною фармацевтичною діяльністю, передбачено, що особи, які закінчили середній спецiальний медичний навчальний заклад зі спеціальності «Гігієна, санітарія, епідеміологія» (санфельдшерське) отримали кваліфікацію «санітарний фельдшер» мають право обіймати посади середнього медичного персоналу всіх найменувань в санітарно-профілактичних установах; санітарних фельдшерів; фельдшерів-лаборантів; медичних лаборантів; медичних статистиків; інструкторів з санітарної просвіти.

Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002р. № 117 (зі змінами), передбачені посади фахівців, у тому числі: «лаборант (медицина)», «лаборант санітарно-гігієнічної лабораторії».

Згідно з Номенклатурою спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою, що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007р. № 742, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2007 року за № 1368/14635 передбачена спеціальність «Лабораторна справа (гігієна)».

Згідно наказу МОЗ України від 12.08.2009р. №588 "Про атестацію професіоналів з вищою немедичною освітою від 12.08.2009 року №588 "Про атестацію професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють в системі охорони здоров`я" посада біолога входить в номенклатуру спеціальностей професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють в системі охорони здоров`я.

З аналізу норм постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №385 від 28.10.2002 року, посада «біолог» та «лаборант» (лаборант з гігієни праці, лаборант з гігієни харчування) не є посадою лікаря, яка відноситься до посад середнього медичного персоналу.

З огляду на встановлені судом обставини та докази, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до відповідного стажу.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року в адміністративній справі №280/2381/22 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року в адміністративній справі №280/2381/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко