Справа № 440/9568/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 р.Справа № 440/9568/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

представника позивача - Михайленко А.М.,

представника відповідача - Єгоренка Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, повний текст складено 30.01.23 року) по справі № 440/9568/22

за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Полтавській області від 28 жовтня 2022 року №195-рл "Про анулювання ліцензії";

- зобов`язати ДПС України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, відомості щодо анулювання ліцензії на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць торгівлі, реєстраційний номер 00013, терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024 та відновити інформацію про дію цієї ліцензії.

В обґрунтування позову зазначило, що спірне розпорядження прийнято з підстав не допуску позивачем відповідача на перевірку. Вказує, що підприємство мало законні підстави для не допуску представників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", призначеної на підставі наказу від 28.09.2022 з огляду на не конкретизованість такого наказу, відсутність обов`язку для нафтопереробних підприємств з повним циклом переробки визначати залишки пального; зруйнування інфраструктури підприємства внаслідок неодноразових ракетних обстрілів; дотримання вказівок Служби безпеки України щодо необхідності повного обмеження доступу сторонніх осіб до інформації про об`єкти інфраструктури нафтопереробного заводу; запровадження дистанційного режиму роботи на підприємстві; відсутність можливості забезпечити безпеку проведення фактичної перевірки з огляду на можливість ракетних обстрілів та проведення відповідного інструктажу для проведення робіт з підвищеною небезпекою; відсутність засобів вимірювальної техніки у представників податкового органу для здійснення замірів залишків пального у резервуарах.

Крім того, звертало увагу, що анулювання ліцензії здійснено не повноважним органом, зокрема не тим, який його видав.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 позов задоволено.

ГУ ДПС у Полтавській області (далі відповідач 1), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне та не повне дослідження судом першої інстанції доказів, встановлення обставин у справі та застосування норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції невірно надав оцінку наказу від 28.09.2022 «Про призначення фактичної перевірки», що призвело до помилкового висновку про його невідповідність нормам ПК України та, як наслідок, правомірність дій позивача щодо недопуску контролюючого органу до перевірки.

Вказує, що фактична перевірка ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" призначена на підставі пп. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, про що зазначено в наказі від 28.09.2022.

Просить врахувати постанови Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, ухвалені у подібних правовідносинах.

З урахуванням наведеного, вважає, що позивач не мав законодавчо визначених підстав, передбачених ст. 81 ПК України щодо не допуску працівників податкового органу до проведення фактичної перевірки, внаслідок чого відповідач прийняв спірне розпорядження.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ДПС України (далі відповідач 2) правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

В судовому засіданні представник відповідача 1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважала ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 01.07.2019 ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" отримало ліцензію, видану ДФС України на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі реєстраційний номер 00013, з терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024 (а.с.10).

28.09.2022 ДПС України прийнято наказ № 687 "Про проведення фактичної перевірки", яким з метою дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг пального, на підставі підпунктів 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, підпунктів 80.2.5, 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами) та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на ДПС, наказано провести фактичну перевірку ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" за адресою виробництва пального: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Свіштовська, буд.3, з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг пального, за період з 01.01.2022 по дату закінчення фактичної перевірки, тривалістю 10 діб з 28.09.2022 по 07.10.2022 (а.с.124).

Фахівцями ДПС України, на підставі наказу від 28.09.2022 та направлення, 29.09.2022 та 30.09.2022 здійснено вихід за адресою Полтавська область, м. Кременчук, вул. Свіштовська, буд.3 з метою проведення фактичної перевірки ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" та зняття залишків пального, проте уповноваженими особами підприємства відмовлено у допуску до її проведення, про що складено акт відмови від допуску до фактичної перевірки від 03.10.2022 (а.с. 83 - 84).

Сторонами по справі не заперечується, що підставами для відмови податковому органу у допуску до проведення перевірки слугували: не зазначення конкретної підстави, визначеної п. 80.2 ст. 80 ПК України, наявність якої є необхідною для проведення перевірки, відсутність обов`язку для нафтопереробних підприємств з повним циклом переробки визначати залишки пального; зруйнування інфраструктури підприємства внаслідок неодноразових ракетних обстрілів; дотримання вказівок Служби безпеки України щодо необхідності повного обмеження доступу сторонніх осіб до інформації про об`єкти інфраструктури нафтопереробного заводу; запровадження дистанційного режиму роботи на підприємстві; відсутність можливості забезпечити безпеку проведення фактичної перевірки з огляду на можливість ракетних обстрілів та проведення відповідного інструктажу для проведення робіт з підвищеною небезпекою; відсутність засобів вимірювальної техніки у представників податкового органу для здійснення замірів залишків пального у резервуарах.

19.10.2022 Департамент контролю за підакцизними товарами ДПС України направив відповідачу 1 матеріали перевірки ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" для прийняття розпорядження відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами) на підставі встановлення факту відмови від допуску до фактичної перевірки (а.с.82).

28.10.2022 ГУ ДПС у Полтавській області прийняло розпорядження № 195-рл "Про надання адміністративних послуг з ліцензування оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального", пунктом 1.3 якого зобов`язало анулювати ліцензії на право роздрібної та оптової торгівлі пальним суб`єктам господарювання згідно додатку 1 (п. 4 додатку 1 - ліцензія ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі реєстраційний номер 00013, з терміном дії з 01.07.2019 по 01.07.2024) (а.с. 11, 87).

Вважаючи розпорядження відповідача 1 протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи спірне розпорядження, відповідач 1 діяв не в порядку та не в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі, зокрема, пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначає Закон України № 481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Порядок отримання ліцензії на оптову торгівлю пальним та підстави для її анулювання визначено ст. 15 Закону №481/95-ВР.

Згідно ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади оптової торгівлі, а за відсутності місць оптової торгівлі - за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема: відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Судом встановлено, що розпорядженням ГУ ДПС у Полтавській області № 195-рл від 28.10.2022 анульовано ліцензію ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі з підстав відмови суб`єкта господарювання без законодавчих підстав від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 ПК України, на підставі акту, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем відмовлено ДПС України у проведенні перевірки, зокрема, через невідповідність наказу від 28.09.2022 вимогам ПК України.

Відповідно до п.п. 19-1.1.14 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу - контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

За змістом п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, наведеним у пп. 75.1.3 п. 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст. 80 ПК України, на виконання пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України); у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (п.п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, нормативною підставою для призначення та проведення фактичної перевірки у наказі ДПС України зазначено пп. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 80.2.5, 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України, Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Разом з цим, наказ на перевірку не містить будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, однак не обґрунтував, що саме слугувало підставою проведення перевірки ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Разом з тим, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Вказана позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.09.2021 року у справі №120/1431/20-а, від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5729/20-а, від 11 липня 2022 року у справі № 120/5728/20-а, від 15.03.2023 у справі № 440/1262/21.

Доводи апелянта, що підставою для призначення фактичної перевірки позивача слугувала, в тому числі, інформація, яка свідчить про порушення платником податків законодавства колегія суддів оцінює критично, оскільки ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачами не надано ні податкової інформації, ні доповідної записки, ні будь якого документу, що свідчить про наявність підстав для проведення фактичної перевірки.

Доводи скаржника про правомірність призначення фактичної перевірки на підставі пп. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у наказі від 28.09.2022 зазначений підпункт статті 80 ПК України відсутній.

Посилання відповідача 1 на постанови Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20 колегія суддів відхиляє, оскільки згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 по справі 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Враховуючи не відображення в наказі від 28.09.2022 "Про проведення фактичної перевірки" змісту конкретних фактичних обставин для призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми права, що регулюють такі питання, слід дійти висновку про невідповідність наказу вимогам законодавства та не доведеності відповідачем правових підстав для здійснення такої перевірки.

Також, як вірно врахував суд першої інстанції направлення на перевірку від 28.09.2022 №84/143/99-00-09-03-01/00152307 та №85/143/99-00-09-03-01/00152307 містять більш розширений перелік питань, які підлягали перевірці контролюючим органом, на відміну від наказу, яким така перевірка призначена, а саме: у направленнях метою перевірки є контроль за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявність документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв, тоді як у наказі - лише дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво і обіг пального.

Отже, наказ про призначення перевірки та направлення на фактичну перевірку, як основні документи, що визначають правові підстави для проведення перевірки, суперечать один одному.

Крім того, як вбачається з акту відмови від допуску до фактичної перевірки від 03.10.2022 представникам ДПС України відмовлено у допуску до перевірки, зокрема, для зняття залишків пального.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, зняття залишків пального не передбачено положеннями ПК України для нафтопереробного заводу з повним циклом виробництва.

При цьому, зазначені дії податкового органу суперечать меті перевірки, якою, як він же і зазначає, була наявність інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального.

Колегія суддів зазначає, що п. 81.1. ст. 81 ПК України передбачена можливість відмови платником податків щодо недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки у разі, зокрема, пред`явлення наказу на перевірку, направлень оформлених з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованої відмови ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, що виключає можливість анулювання позивачу ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.

В силу ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач правомірності прийнятого рішення ні суду першої, ні апеляційної інстанції належним чином не довів.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність розпорядження від 28.10.2022 в частині анулювання ліцензії ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 00013 та наявність підстав для його скасування.

Також вірними та обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо обраного способу відновлення порушених прав позивача .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 по справі № 440/9568/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 14.07.2023 року