Справа № 420/6824/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6824/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса), Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі відповідач-1) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з грошових коштів, розміщених на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_1 , які становлять заробітну плату та зобов`язання відповідача зняти арешт з грошових коштів, розміщених на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Банк Восток» на ім`я ОСОБА_1 , в частині коштів із призначенням платежу «Аванс заробітної плати» та «Виплата заробітної плати».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.03.2023 року відповідачем-1 винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП №71387160, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Представник позивача звернувся до відповідача-1 із заявою щодо зняття арешту з коштів боржника зі спеціальним режимом використання (заробітної плати), до якої додано банківську виписку по картковому рахунку боржника для виплати заробітної плати. Також додано довідку ПАТ «Банк Восток», згідно якої картковий рахунок позивача використовується для нарахування, у т.ч. заробітної плати, і на цей рахунок накладено арешт, відповідно до постанови відповідача про арешт коштів боржника від 24.03.2023 року у ВП №71387160.

Позивач вказує, що відповідач-1 отримавши від позивача документи, які підтверджують статус арештованих коштів, як таких, на які заборонено накладати арешт (заробітна плата), продовжує свою протиправну бездіяльність т незаконно ухиляється від зняття арешту із заробітної плати позивача.

Враховуючи вищенаведене позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідачами відзивів на адміністративний позов не надано.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно п.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 11.04.2023 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.06.2023 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року залучено до участі по справі в якості співвідповідача Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та розпочато розгляд справи спочатку.

Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 по справі №420/11349/22 задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Черкаській області; стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) податковий борг в сумі 129407,50 грн.

Ухвалою суду від 12.04.2023 внесено виправлення у виконавчий лист, виданий Одеським окружним адміністративним судом 01 лютого 2023 року в адміністративній справі №420/11349/22, а саме в графі місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб) боржника замість АДРЕСА_2 читати АДРЕСА_3 .

Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 24.03.2023 відкрито виконавче провадження №71387160 з виконання виконавчого листа №420/11349/22, виданого 22.12.2022 Одеським окружним адміністративним судом «про стягнення податкового боргу в сумі 129407,50 грн».

Згідно п.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказані вище обставини встановлені у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року у справі №420/8674/2, яке набрало законної сили 20.06.2023 року.

Також судом згідно відомостей АСВП встановлено, що 24.03.2023 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса) постановою ВП №71387160 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: Чебек Айхан у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 142717,25 грн.

27.03.2023 року представник позивача звертався до відповідача-1 із заявою щодо зняття арешту з позивача, оскільки рахунок на який накладено арешт є рахунком для отримання заробітної плати (а.с.15-19).

Не погоджуючись з вищенаведеною бездіяльністю відповідача-1 щодо зняття арешту з його рахунку, позивач звернувся до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень ст.1, 3, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закону №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №1404-VII Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

В силу вимог частин першої та другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стаття 26 Закону №1404-VIII, визначає, що виконавець розпочинає процедуру примусового виконання на підставі виконавчого документу, передбаченого статтею 3 цього Закону, за наявності підстав, що передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ст. 48 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч. 2).

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4).

Згідно із ст. 56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2).

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 3).

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч. 4).

Згідно із ст. 59 Закону №1404 виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону (ч. 2).

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3).

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", держав-ного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Держав-ного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборон-пром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплек-су державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності" (ч. 4).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5).

Так, судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року по справі №420/8674/23, яке набрало законної сили 20.06.2023 року визнано протиправною та скасовано постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження №71387160 від 24.03.2023 року.

Згідно до ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Враховуючи, що накладення арешту на кошти позивача, а саме прийняття відповідачем-1 постанови від 24.03.2023 року у ВП №71387160 про арешт коштів боржника є фактично похідною та залежною дією від наявності відкриття такого виконавчого провадження, суд доходить висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги позивача в даній частині шляхом визнання такої постанови протиправною та необхідності її скасування.

Водночас суд вказує на те, що 19.04.2023 року державним виконавцем Приморського відділу держаної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП №71387160 винесено постанову про передачу виконавчого провадження, згідно якої зазначене ВП передано до Малиновского відділу державної виконавчої служби місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у строк до 19.04.2023 року.

25.04.2023 року у ВП №71387160 винесено постанову про прийняття виконавчого провадження державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Таким чином враховуючи висновки суду у цьому рішенні суду щодо протиправності та скасування постанови про арешт коштів боржника від 24.03.2023 року у ВП №71387160, а також передачу зазначеного ВП до відповідача-2, суд дійшов висновку необхідності виходу за межі позовних вимог та зобов`язання відповідача-2 зняти арешт накладений постановою про арешт коштів боржника від 24.03.2023 року ВП №71387160.

Суд вважає вищенаведений спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача достатнім.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік, з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить - 2684 гривні.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Так позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 31.03.2023 року.

Поряд з цим суд вказує на те, що позивачем подано позов за допомогою електронного суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тобто судовий збір за подання даного позову становить 858,88 грн.

Таким чином враховуючи задоволення позовних вимог позивача, а також те, що позов подано за допомогою електронного суду (в електронній формі), суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 858,88 грн. з Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), оскільки саме його рішенням (постановою по арешт коштів боржника) здійснено порушення прав та інтересів позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 241-246, 255, 257, 258, 262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса), Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт коштів боржника від 24.03.2023 року винесену у ВП №71387160 стосовно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт накладений постановою про арешт коштів боржника від 24.03.2023 року ВП №71387160 стосовно ОСОБА_1 .

Стягнути з Другого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 858,88 грн. сплачені за платіжною інструкцією №0.0..1 від 31.03.2023 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 );

Відповідач-1 - Другий Приморський відділ ДВС у місті Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м.Одеса) (, вул. Пастера 58, м.Одеса);

Відповідач-2 - Малиновський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вул. Старицького, 10А, м. Одеса).

Суддя Іванов Е.А.