Справа № 620/5383/22
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 липня 2023 року

м. Київ

справа № 620/5383/22

адміністративне провадження № К/990/23218/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого Ігоря Леонідовича на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13 червня 2022 року № 489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким старшого лейтенанта поліції (0094378) старшого інспектора відділу формування та супроводження інформаційних ресурсів управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 , за вказані у висновку службового розслідування порушення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області від 28 червня 2022 року №342 о/с «По особовому складу» про звільнення старшого лейтенанта поліції (0094378) старшого інспектора відділу формування та супроводження інформаційних ресурсів управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу формування та супроводження інформаційних ресурсів управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Чернігівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівської області середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі довідки про середньоденне грошове забезпечення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, представник позивача звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з незазначенням у касаційній скарзі належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень.

30 червня 2023 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого Ігоря Леонідовича на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року. Заявник просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача повністю.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У тексті касаційної скарги підставою перегляду оскаржуваного судового рішення заявник зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах:

- щодо застосування видів дисциплінарних стягнень, передбачених частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до поліцейського який діяв під впливом непереборної сили та законності звільнення поліцейських у зв`язку з неможливістю виконувати службові обов`язки під час воєнного стану, оголошеного в Україні;

- щодо повноважень керівника органу самостійно скасовувати свої ж рішення про застосування дисциплінарного стягнення з підстав передбачених Порядком проведення службових розслідувань у національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 або Дисциплінарним статутом, а також щодо застосування наслідків скасування такого рішення, а саме неможливості повторного притягнення до відповідальності особи за цей же проступок. А саме наказами, які оскаржуються в даній справі було повторно притягнуто до відповідальності позивача.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

При цьому, зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини.

Водночас, скаржником у касаційній скарзі не зазначено конкретної норми права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду та відповідно не наведено обґрунтування в чому полягає неправильність її застосування судом апеляційної інстанції та необхідність формування Верховним Судом висновку щодо застосування такої норми (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо).

З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Представник позивача, серед іншого, обґрунтовує касаційну скаргу також тим, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, що за змістом відповідає підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу заявника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Крім того, Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження так само, як і норму права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сірого Ігоря Леонідовича на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко