Справа № 460/1501/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2023 року м. Рівне №460/1501/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі-відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня звернення до Управління обслуговування громадян Відділу обслуговування громадян (сервісний центр № 11) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з приводу призначення пенсії.

Стислий виклад позицій сторін.

За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що позивач постійно і безперервно проживає на території, яка зазнала радіаційного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи с. Стрільськ Сарненського р-ну Рівненської області, є потерпілою третьої категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. Зазначає, що єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС є посвідчення потерпілої особи, яким підтверджено, що вона станом на 01.01.1993 прожила в с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області більше трьох років.

Позивач зазначила, що хоча вона й була зареєстрована з 12.12.1986 по 03.07.2018 в м. Сарни Рівненської області з перспективою отримати квартиру в районному центрі, проте проживала в с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області, що підтверджується долученими документами.

Відтак, позивач вважає наявними підстави для призначення їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 6 років як особі, яка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення безперервно з 26.04.1986 по дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Позивач вказала, що на її заяву про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідач листом від 29.08.2022 відмовив у призначенні пенсії з тих підстав, що з наданих документів вбачається, що станом на 01.01.1993 вона не прожила в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Позивач, вважає протиправною відмову відповідача в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

07.02.2023 через підсистему "Електронний суд" від Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Зазначив, що користуючись посвідченням потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки документально підтверджено факт постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 лише 07 місяців 16 днів з 26.04.1986 по 11.12.1986, що підтверджується довідкою Стрільського Старостинського округу № 10 від 28.07.2022 № 13/10-777. Довідками Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 16.08.2022 № 245/09-13-08 та від 20.07.2022 № 216/09-13-08 підтверджено факт проживання в період з 12.12.1986 по 24.04.1989, з 12.05.1989 по 03.07.2018 в м. Сарни, територія якого відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона). Окрім цього, записами трудової книжки підтверджується, що позивач працювала у період з 28.10.1985 по 06.07.1987 в Сарненській центральній райлікарні м. Сарни, з 07.07.1987 по 14.06.2000 - на території, що віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. Зазначені обставини дають підстави для висновку, що у спірний період позивач на території зони гарантованого добровільного відселення не проживала. З огляду на наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заяви, клопотання учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, рішенням якого від 25.08.2022 № 89 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Виходячи зі змісту позовних вимог, характеру спірних правовідносин та оскарження позивачем відмови саме Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні пенсії, суд вважає відсутніми підстави для залучення до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась в с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області.

Посвідченням Серія НОМЕР_1 , виданим 09.02.1994 Рівненською обласною державною адміністрацією, підтверджується наявність у ОСОБА_1 статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

На заяву ОСОБА_1 щодо призначення їй пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 29.08.2022 № 1700-0214-8/44300 відмовило у призначенні пенсії із покликанням на те, що первинними документами підтверджено факт постійного проживання заявника в зоні гарантованого добровільного відселення лише 7 місяців 16 днів (з 26.04.1986 по 11.12.1986). Відтак, згідно з висновками відповідача, станом на 01.01.1993, ОСОБА_1 прожила в зоні гарантованого добровільного відселення менше 3 років, чого не достатньо для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи по досягненню 54 річного віку.

Не погоджуючись з такою відмовою органу Пенсійного фонду, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті цієї ситуації, суд виходив з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст.55 Закону № 796-XII).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п.2.1 Порядку № 22-1 (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин прийняття відповідачем відмови у призначенні пенсії), при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Сторони визнали, що до заяви про призначення пенсії від 16.08.2022 позивач додала передбачені п. 2.1 Порядку № 22-1 документи, зокрема: довідку Стрільського старостинського округу № 10 Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 28.07.2022 № 13/10-777 про період проживання; довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 16.08.2022 № 245/09-13-08 та від 20.07.2022 №216/09-13-08 про період проживання, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 09.02.1994.

Згідно зі ст. 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади. Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 (чинної станом на дату видачі позивачу посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС, далі - Порядок видачі посвідчень № 501), передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Таким чином, наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) надає ОСОБА_1 право користуватися пільгами, визначеними Законом № 796-ХІІ, в тому числі, правом на зниження пенсійного віку при призначенні пенсії за віком.

При цьому, суд оцінює критично та відхиляє доводи позивача проте, що наявність у неї посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи підтверджує її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Так, згідно з абзацами 6-8 ст. 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як, зокрема: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Зазначеному нормі ст. 14 Закону № 796-ХІІ кореспондуються положення абз. 3 п. 5 Порядку видачі посвідчень № 501, за змістом якого потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Аналіз вказаних положень законодавства свідчить на користь того, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3 видавались особам, які:

1. Постійно проживали на територіях зони гарантованого добровільного відселення на день аварії (26.04.1986);

або

2. За станом на 1 січня 1993 року прожили на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій;

або

3. Постійно проживають або постійно працюють у зонах гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Таким чином, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи встановлювався також і особам, які станом на день аварії проживали на територіях зони гарантованого добровільного відселення незалежно від факту проживання їх у цій зоні станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

При цьому, суд не заперечує, що посвідчення потерпілого відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте не є безумовним доказом проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993.

Суд зауважує, що передбаченою п. 2.1 Порядку № 22-1 довідкою Стрільського старостинського округу № 10 Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 28.07.2022 № 13/10-777 про період проживання підтверджено, що позивач була зареєстрована та проживала с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області з 01.01.1986 по ХІІ місяць 1986 року (число не зазначено), з 04.10.2018 по дату видачі довідки. Відтак, вказаною довідкою підтверджується факт проживання позивача с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області станом на 26.04.1986 (як наявність підстави для видачі їй посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії), а станом на 01.01.1993 7 місяців та 16 днів.

Довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 16.08.2022 № 245/09-13-08 підтверджується реєстрація місця проживання ОСОБА_1 в м. Сарни Рівненської області з 12.12.1986 по 24.04.1989.

Довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Сарненської міської ради від 20.07.2022 № 216/09-13-08 підтверджується реєстрація місця проживання ОСОБА_1 в м. Сарни Рівненської області з 12.05.1989 по 03.07.2018.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР № 106 від 23.07.1991 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", село Стрільськ Сарненського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а м. Сарни Сарненського району Рівненської області до зони посиленого радіоекологічного контролю, що сторонами не заперечувалось.

Відповідно до записів трудової книжки Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 28.10.1985, яка може бути належним доказом для підтвердження лише факту роботи позивача, в період з 26.04.1986 по 31.12.1992 ОСОБА_1 на території, яка віднесена до зони гарантованого добровільного відселення не працювала.

При цьому, надані позивачем довідки навчальних закладів про період навчання дітей позивача у навчальних закладах с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області відповідно до Порядку № 22-1 не є належними документами, що підтверджують факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, передбаченими п. 2.1 Порядку № 22-1 документами довідками органу місцевого самоврядування підтверджується проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26.04.1986 та станом на 01.01.1993 лише 7 місяців та 16 днів.

Окрім цього, суд зауважує, що єдиним документом, який підтверджує факт проживання потерпілого від аварії на ЧАЕС є довідка органу місцевого самоврядування, а факт роботи трудова книжка або ж документи про період та місце роботи особи на підприємстві, установі, організації, місцем розташування яких є населений пункт у зоні радіаційного забруднення.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі № 569/7589/17 (№ 14-560цс18), від 10.04.2019 у справі № 162/760/17 (№ 14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 381/3359/17 (№ 61-16015св18).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено лише факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, що становить менше 3 років станом на 01.01.1993 та не дає позивачу право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Встановлені судом обставини, які підтверджені дослідженими доказами свідчать про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону № 796-ХІІ, а тому його поведінка у спірних правовідносинах відповідає положенням статті 19 Конституції України.

Водночас, частиною третьою статті 55 Закону № 796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відтак, суд вважає за необхідне вказати, що враховуючи наявність доказів про проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контролю м. Сарни Сарненського району Рівненської області з 12.12.1986 по 24.04.1989 та з 12.05.1989 у неї наявне право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII на 1 рік за 3 роки проживання/роботи, але не більше 5 років.

Зазначене дає підстави суду для висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії по досягненню 54 річного віку, що свідчить про законність та обґрунтованість поведінки відповідача у спірних правовідносинах.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи з положень чинного законодавства, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ч. 2 статті 55 Закону № 796-XII.

В ході судового розгляду адміністративної справи позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідач виконав процесуальний обов`язок доказування та підтвердив правомірність своєї поведінки як суб`єкта владних повноважень, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 липня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК