Справа № 460/522/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2023 року м. Рівне №460/522/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі-відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі-відповідач-2), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2022 № 12 «Про відмову ОСОБА_1 » у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи із 50% від розміру пенсії за віком ОСОБА_2 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести позивача починаючи з 19.12.2022 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір такої пенсії виходячи із 50% від пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку отримував годувальник на день смерті 13791,95 грн в місяць.

Стислий виклад позицій сторін.

За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, отримує пенсію за віком, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До 29.09.2021 позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір його пенсії за вислугою років як працівника льотно-випробувального складу був значно вищий. Після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 , як вважає позивач, вона набула право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% від пенсійної виплати годувальника станом на дату смерті.

Проте, на її заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від 19.12.2022 відповідач-2 рішенням від 23.12.2022 № 12 відмовив у призначенні цього виду пенсії, оскільки, на його думку, в результаті перерахунку розмір пенсії позивача зменшується.

Позивач вважає, що відповідач-2, обчислюючи її пенсію у зв`язку з втратою годувальника протиправно не встановив її у розмірі 50% пенсії годувальника станом на дату смерті, як це передбачено чинним законодавством. Позивач також зазначила, що пенсія за віком її чоловіку ніколи не призначалась та не обчислювалась, у зв`язку з чим, її розмір не встановлювався виходячи зі стажу і заробітної плати годувальника, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

23.02.2023 через підсистему "Електронний суд" від Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач-1 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого позивач отримує пенсію за віком, перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відповідач-1 ствердив, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, обчисленої відповідно до ст.ст. 27, 28 цього Закону.

Крім цього, відповідач-1 повідомив, що незалежно від того, отримувала особа пенсію за віком чи ні, усі пенсії, в тому числі і пенсія у зв`язку з втратою годувальника, обчислюються з однакової базової величини - пенсії за віком. Тому, та обставина, що годувальник ОСОБА_2 пенсії за віком не отримував (а отримував пенсію за вислугу років як працівник авіації і льотно-випробного складу), не є перешкодою для застосування пенсії за віком як базової величини для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника. З огляду на наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

25.01.2023 через відділ документального забезпечення суду від Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що виплати спеціальних пенсій регулюються окремими спеціальними законами, в даному випадку померлий годувальник отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому, на думку відповідача-2 відсутні підстави для переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Заяви, клопотання учасників справи.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування у Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області матеріалів пенсійної справи годувальника ОСОБА_2 .

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою, за результатами розгляду клопотання позивача витребувано від відповідача-1 належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог статті 263 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку у відповідача-1, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який отримував пенсію за вислугу років як працівник авіації і льотно-випробного складу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв`язку з цим, 19.12.2022 позивач подала відповідачу-1 заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка за принципом екстериторіальності була передана для розгляду та прийняття рішення відповідачу-2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2022 № 12 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка, який отримував пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а її розмір повинен становити 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області від 23.12.2022 № 12 та вважаючи його протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті цієї ситуації, суд виходив з наступного.

Статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 54 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 418 від 26.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу (далі - Порядок № 418).

Підпунктом «б» пункту 1 Порядку № 418 визначено, що при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.

Таким чином, пенсія за вислугою років відповідно до ст. 54 Закону № 1788-ХІІ призначається винятково окремим категоріям осіб, які мають відповідний спеціальний стаж.

На дату виникнення спірних правовідносин питання пенсійного забезпечення регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат (частина друга статті 5 Закону № 1058-IV).

В свою чергу, стаття 9 Закону № 1058-IV встановлює вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 1 статті 36 вказаного Закону визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Як встановлено частиною 1 статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії, призначеної у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону № 1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 676/6529/15-а, від 21.02.2020 у справі № 523/13150/16-а, від 06.04.2021 у справі № 617/724/16-а.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Тобто, саме нормами вказаного Закону, а не будь-якими іншими Законами регламентується питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем 19.12.2022 була подана заява про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, позивач вважає, що розмір її пенсії повинен обчислюватись виходячи із пенсії за вислугою років, які отримував годувальник на дату смерті.

Оцінюючи вказані доводи позивача, суд зазначає, що вихідними критеріями для визначення розміру пенсії по втраті годувальника є розмір заробітної плати та страхового стажу померлого годувальника, який повинен бути розрахований відповідно до норм Закону № 1058-IV при умовному обчисленні пенсії за віком.

Відтак, враховуючи вимоги Закону № 1058-IV та втрату чинності певних положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника спочатку необхідно визначити розмір пенсії годувальника за нормами даного Закону, якщо вона призначалась за іншими нормативними актами, з якої в подальшому обраховується пенсія по його втраті.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що пенсія позивача, яку вона отримувала до 01.12.2021, була значно більшою, ніж та, яку вона отримувала на дату звернення до відповідачів із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Як вже зазначав суд вище, пенсія ОСОБА_2 призначена за вислугою років по Закону України «Про пенсійне забезпечення» і розмір її визначено у відповідності до норм чинного на той момент законодавства виходячи із спеціального стажу та заробітної плати, отриманої за період роботи на спеціальних посадах.

Після набрання чинності Законом № 1058-IV саме за його нормами повинні призначатись пенсії, в тому числі і пенсії у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, Законом визначено, що саме повинно бути враховано при її призначенні, зокрема, страховий стаж, розмір заробітної плати годувальника.

Суд враховує, що відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Тому враховуючи вищевказане, суд зазначає, що розрахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника може бути здійснений позивачу виключно виходячи із пенсії за віком померлого годувальника, обчисленого відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

Виходячи з цього, суд оцінює критично та відхиляє доводи позивача про те, що розмір її пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинен обчислюватись виходячи з вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виключно від розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на дату смерті, позаяк єдиною базовою величиною для обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника станом на дату звернення ОСОБА_1 до Пенсійних органів є пенсія за віком померлого годувальника, обчислена відповідно до Закону № 1058-IV.

Враховую наведене. суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 з розрахунком такої пенсії виходячи із 50 %, які годувальник отримував на день смерті.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

Виходячи з положень чинного законодавства, оскаржуване рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

В ході судового розгляду адміністративної справи позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідачі виконали процесуальний обов`язок доказування та підтвердили правомірність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 липня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи,5, Держпром,3, під.2,м.Харків,61022, ЄДРПОУ/РНОКПП 14099344)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК