Справа № 600/4075/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4075/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григораша В.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кучерявої А.В.;

представника позивача - Бурми С.В.;

представника відповідача - Семенова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Інтер-А", в інтересах якого звернувся адвокат Бурма Сергій Валерійович до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2023 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "Інтер-А" (позивач) до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби в особі Міністерства юстиції України (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового Владислава Сергійовича ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору у розмірі 1118547,58 грн;

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового Владислава Сергійовича ВП №71916155 від 30.05.2023 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового Владислава Сергійовича ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору у розмірі 1118547,58 грн в дохід бюджету.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач не погоджується із оскаржуваними постановами. Вказує на те, що оскаржувана постанова ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору винесено у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.01.2015 №2-284/14 про стягнення солідарно з ТДВ "Інтер-А", ТОВ "Боянівка-Імплекс ЛТД", ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ "Укргазбанк", заборгованість за кредитним договором №46/03-ю/2011 від 03.10.2011 в сумі 11181821,85 грн, а саме: простроченої заборгованості по кредиту 9861506,85 грн, простроченої заборгованості по процентах 620329,31 грн, заборгованості неустойки (пені) за несвоєчасну сплату процентів 11206,96 грн, заборгованості по штрафу за невиконання п. 5.2…21 Договору 50000,00 грн та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Позивач вказував на те, що 30.03.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47039110 про примусове виконання виконавчого листа Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.01.2015 №2-284/14, після чого практично відразу та без проведення будь-яких виконавчих дій виконавче провадження №47039110 було зупинено постановою від 15.04.2015, а 12.05.2023 поновлено та 29.05.2023 без проведення жодних виконавчих дій.

Посилаючись на ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII вказував, що винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження

На думку позивача, відповідач не володів станом на 29.05.2023 правом виносити оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №47039110, яке було відкрито ще 30.03.2015, одночасно із закінченням виконавчого провадження, тобто 29.05.2023, оскільки таким чином державний виконавець порушує порядок і строки винесення постанови про стягнення виконавчого збору і її винесення 29.05.2023 суперечить, як вимогам ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (чинній на момент винесення спірної постанови) так і вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (чинна на момент відкриття виконавчого провадження 30.03.2015).

Вказував, що до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.03.2015, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12.01.2015 було порушено провадження у справі №926/1908-б/14 про банкрутство ТДВ "Інтер-А" та уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В подальшому, в межах провадження у справі №926/1908-б/14, постановою Господарського суду Чернівецької області від 19.04.2021 позивача визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначений арбітражний керуючий Саламанович О.Г.

Зазначав, що примусове стягнення з позивача у виконавчому листі №2-284/14 від 26.01.2015 суми боргу могло виконуватися та фактично виконано у порядку, який до 19.10.2019 встановлювався Законом України "Про банкрутство юридичної особи", а з 19.10.2019 був визначений КУзПБ, а не Законом України "Про виконавче провадження", що, на думку позивача, усуває можливість застосування до суми боргу, яка підлягала стягненню і була стягнена в процедурі банкрутства позивача положень ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", в частині стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору.

Оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження №71916155 від 30.05.2023 про стягнення виконавчого збору у сумі 1118547,58 грн прийнята у зв`язку із постановою про стягнення виконавчого збору ВП №47039110 від 29.05.2023, яка є протиправною та підлягає скасуванню, то, відповідно, постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржувані позивачем постанови та дії державного виконавця, прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, в межах повноважень державного виконавця, у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом України "Про виконавче провадження".

Відповідач вказував, що виконавче провадження №47039110 відкрито 30.03.2015, а зупинено 15.04.2015, тобто після спливу семиденного строку на добровільне виконання.

Відповідач звертав увагу суду на те, що інформація про повне та фактичне виконання рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та до спливу семиденного строку на його добровільне виконання до державного виконавця не надходила, а тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Окремо зазначав, що позивач не повідомив державного виконавця про фактичне виконання рішення в межах процедури банкрутства та не надав доводів щодо відсутності підстав для стягнення виконавчого збору.

Зазначав, що оскільки виконавчий збір у виконавчому провадженні №47039110 не стягнутий, то 29.05.2023 державним виконавцем правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Разом із цим, вказував, що вимоги щодо сплати виконавчого збору є поточними та на них не розповсюджується дія мораторію, тому підстав для скасування і не виконання постанови про стягнення виконавчого збору, та відповідно і постанови про відкриття виконавчого провадження немає.

Ухвалою суду від 28.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей ст. 287 КАС України, на 12:00 год. 06.07.2023 .

В судовому засіданні, усною ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, здійснено змінену найменування відповідача з Міністерства юстиції України на Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, ), який є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України та до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Крім того, усною ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском десятиденного строку на звернення до суду, оскільки, як свідчать наявні у справі докази, оскаржувану постанову ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору позивачем отримано 06.06.2023, а до суду з позовом про визнання її протиправною останній звернувся 16.06.2023, тобто в межах десятиденного строку на звернення до суду.

У судовому засіданні призначеному на 06.07.2023 оголошено перерву до 11:00 год 13.07.2023.

У судовому засіданні призначеному на 13.07.2023 оголошено перерву до 15:00 год 14.07.2023

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з додатковою відповідальністю "Інтер-А" (далі - ТДВ "Інтер-А") зареєстроване юридичною особою 29.01.1999 за №0002026. Основний видом економічної діяльності оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (а.с. 14-16).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12.01.2015 у справі №926/1908-б/14 порушено провадження у справі про банкрутство ТДВ "Інтер-А" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень немайнових спорах. Забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не зараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми (а.с.19-22).

26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист №2-284/14 про стягнення солідарно з ТДВ "Інтер-А", ТОВ "Біянівка-Імплекс ЛТД", ОСОБА_1 , на користь ПАТ АБ "Укргазбанк", заборгованість за кредитним договором №46/03-ю/2011 від 03.10.2011 в сумі 11181821,85 грн, а саме: простроченої заборгованості по кредиту 9861506,85 грн, простроченої заборгованості по процентах 620329,31 грн, заборгованості неустойки (пені) за несвоєчасну сплату процентів 11206,96 грн, заборгованості по штрафу за невиконання п. 5.2…21 Договору 50000,00 грн та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Стягнення з ТОВ "Біянівка-Імплекс ЛТД" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" штраф за не виконання п. 3.3.12.4.2 Договору застави №46/03-ю/2011-з3 від 03.10.2011 в розмірі 275994,65 грн, штраф за невиконання п.3.3.6, 4.2 Договору іпотеки №46/03-ю/2011-з4 від 27.12.2012 у розмірі 148668,25 грн: штраф з невиконання п.3.3.14, 4.2 Договору іпотеки №46/03-ю/2011-з4 від 27.12.2012 у розмірі 148668,25 грн (а.с. 86-87).

18.03.2015 ПАТ АБ "Укргазбанк" звернулось до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив відкрити виконавче провадження по виконавчому листі №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області (а.с. 85).

30.03.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчуком Т.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №47039110 з примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області (а.с. 47-48).

20.04.2015 ТДВ "Інтер-А" звернулось до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою, в якій просив винести постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №47039110 із виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області про стягнення солідарно з ТДВ "Інтер-А", ТОВ "Боянівка Імпекс" та ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ "Укргазбанк" заборгованості за кредитним договором №46/03-./2011 від 03.10.2011 в сумі 11181821,85 грн (а.с. 95-96).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчуком Т.В. від 15.04.2015 зупинено виконавче провадження при примусовому виконанню виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області (а.с. 49-50).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.03.2016 у справі №926/1908-б/14 визнано грошові вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк", як кредитора, до ТДВ "Інтер-А" по основній заборгованості у сумі 12493800,33 грн та зі сплати неустойки (штрафу, пені) у сумі 1147897,95 грн та включено їх до реєстру вимог кредиторів ТДВ "Інтер-А" для погашення в порядку, що передбачений законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 23-28).

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 19.04.2021 по справі №926/1908-б/14, якою серед іншого: припинено процедуру санації ТДВ "Інтер-А"; визнано ТДВ "Інтер-А" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; підприємницьку діяльність банкрута ТДВ "Інтер-А" завершено; строк виконання всіх грошових зобов`язань визначено вважати таким, що настав 19.04.2021 (а.с. 29-36).

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.12.2022 у справі №926/1908-б/14, суд, керуючись п.5. ч.1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, визнав ТДВ "Інтер-А" таким, що немає боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність. Дію мораторію припинено. Провадження у справі закрито (а.с. 40-46).

12.05.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №47039110 при примусовому виконанню виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області (а.с. 52-53).

Листом від 12.05.2023 №20.1/В-7/47039110 направлено на адресу ТДВ "Інтер-А" повідомлення про прийняту вказану вище постанову про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №47039110 (а.с. 51).

Як вбачається із матеріалів справи, 15.05.2023 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. звернувся до ПАТ АБ "Укргазбанк" із вимогою щодо повідомлення в триденний строк з моменту отримання цієї вимоги про залишок заборгованості за виконавчим листом №2-284/14, виданим 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області (а.с. 108-109).

Листом від 25.05.2023 №110/19433/2023 ПАТ АБ "Укргазбанк" повідомило головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., що заборгованість ТДВ "Інтер-А" та ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" перед ПАТ АБ "Укргазбанк" погашено в повному обсязі (а.с. 110).

29.05.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №47039110 при примусовому виконанню виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 56-57).

Листом від 29.05.2023 №20.1/В-7/47039110 направлено на адресу ТДВ "Інтер-А" вказану вище постанову (а.с. 55).

29.05.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору ВП №47039110 в розмірі 1118547,58 грн (а.с. 58-59).

У зв`язку із прийняттям вказаної вище постанови, 30.05.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., за заявою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71916155 з примусового виконання постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №47039110 від 29.05.2023 про стягнення виконавчого збору (а.с. 61-62).

30.05.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про арешт коштів боржника ВП №71916155 за примусовим виконанням постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №47039110 від 29.05.2023 (а.с. 64-65).

Дану постанову направлено на адресу позивача листом від 30.05.2023 №20.1/В-7/71916155 (а.с. 63).

30.05.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №71916155 при примусовому виконанні постанови №47039110, виданої 29.05.2023 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 285,70 грн (а.с. 127-128).

Листом від 30.05.2023 №20.1/В-7/47039110 вказану вище постанову направлено на адресу ТДВ "Інтер-А", відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та АТ "ПУМБ".

Згідно платіжних інструкцій Укрексімбанк від 16.06.2023 №1174, №1175 та №1176 з ТДВ "Інтер-А" стягнуто на корись Міністерства юстиції України борг по ВП №71916155, а саме: витрати на проведення виконавчих дій в сумі 69,00 грн, виконавчий збір в сумі 1118547,58 грн та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 216,70 грн (а.с. 135, 136)

22.06.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні постанови №47039110, виданої 29.05.2023 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 138-139).

Вважаючи протиправною постанову про стягнення виконавчого збору ВП №47039110 від 29.05.2023 та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71916155 від 30.05.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 та Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV.

Згідно матеріалів справи 30.03.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчуком Т.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №47039110 з примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області.

Як встановлено судом, на час відкриття виконавчого провадження №47039110 з примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області, чинним був Закон України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-ХІV).

У відповідності до ст.1 Закон №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 25 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону №606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Приписами ч. 1 ст. 28 Закону №606-ХІV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом

Частиною 3 ст. 28 Закону №606-ХІV обумовлено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Разом з тим, як вбачається зі встановлених по справі обставин, державним виконавцем всупереч норм статті 28 Закону №606-ХІV не було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

02.06.2016 прийнято Закон України №1404-VІІІ "Про виконавче провадження", що набрав чинності 05.10.2016 (надалі - Закон України №1404-VІІІ).

Згідно з ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.2 ст.18 Закону №1404).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Приписами ст. 40 та ст. 42 Закону №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Так, ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесено зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ.

З урахуванням наведених змін, за змістом статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VІІІ у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року, слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Таким чином, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Тобто, з урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Верховний Суд аналізував указані законодавчі зміни й неодноразово робив висновки стосовно їхнього застосування, зокрема, у постановах від 28.04.2020 у справі №520/11908/18, від 29.07.2020 у справі №1340/5050/18, від 28.10.2020 у справі № 400/878/20, від 11.08.2021 у справі №300/3260/20, від 12.08.2020 №1340/5053/18 та від 10.02.2022 у справі №640/9256/21.

Суть позиції, яку висловив Верховний Суд у зазначених постановах, стисло можна окреслити так: внесені Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII зміни до статті 27 Закону №1404-VIII погіршили становище боржника у виконавчому провадженні (адже попередня редакція цієї статті передбачала стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків від суми, яка фактично стягнена), тому до спірних правовідносин потрібно застосовувати положення статті 27 Закону №1404-VIII у редакції, яка діяла до 28.08.2018. Треба зауважити також, що цю думку суд касаційної інстанції висловив стосовно правової ситуації, за якої виконавче провадження було розпочато до 28.08.2018, а постанова про стягнення виконавчого збору ухвалена після зазначеної дати.

Цей підхід, відповідно до постанов Верховного Суду, зокрема, від 12.08.2020 у справі №1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі №400/878/20, від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 28.01.2021 у справі №420/769/19, основується на інтерпретації стягнення виконавчого збору як виду юридичної відповідальності боржника через призму статті 58 Конституції України (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 02.06.2022 у справі № 640/23779/20.

Варто зазначити, що виконавче провадження №47039110 з примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області було відкрито 30.05.2015 (тобто за правилами Закону №606-XIV, які діяли на той час), а спірні постанови щодо стягнення виконавчого збору №47039110 та відкриття виконавчого провадження №71916155 з примусового виконання постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - за правилами Закону №1404-VIII, теж чинного на дату їх ухвалення.

Судом встановлено, що оскаржувана позивачем постанова від 29.05.2023 №47039110 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору у розмірі 1118547,58 грн прийнята державним виконавцем на підставі винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 закону України про виконавче провадження, у зв`язку із фактичним виконанням рішення, яке підлягало до виконання.

Перевіряючи правомірність прийнятої постанови про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору, суд бере до уваги наступне.

Так, як вбачається із матеріалів справи, 30.03.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчуком Т.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №47039110 з примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області щодо сплати позивачем заборгованості по кредитним договором №46/03-ю/2011 від 03.10.2011.

Пунктом 2 вказаної постанови визначено: боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документа у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Пунктом 3 вказаної постанови визначено; при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

Водночас, як встановлено судом та зазначалось представником позивача в судовому засіданні, позивач був позбавлений права та можливості виконати виконавчий лист №2-284/14, виданий 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області щодо сплати позивачем заборгованості за кредитним договором №46/03-ю/2011 від 03.10.2011, оскільки ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12.01.2015 у справі №926/1908-б/14 порушено провадження у справі про банкрутство ТДВ "Інтер-А" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом якого забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень немайнових спорах. Забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не зараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2343-XIІ, чинного на час винесення вказаної ухвали, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Аналогічні норми зазначені у ч. 8 ст. 39 та ст. 41 Кодексу України з питань банкрутства, який діє з 18.10.2018.

Із вказаного слідує, що введення ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12.01.2015 у справі №926/1908-б/14 у справі про банкрутство ТДВ "Інтер-А" мораторію на задоволення вимог кредиторів, зумовлює визначену, чинним на той час законом, заборону виконання вимог, на які поширюється мораторій та стягнення на підставі виконавчих документів, що містять майнові вимоги.

З аналізу зазначених норм вбачається, що з дня відкриття провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області, а саме з 30.03.2015 та до дня погашення суми заборгованості, яка підлягала стягненню на підставі виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області, на грошові вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" до ТДВ "Інтер-А" за кредитним договором №46/03-ю/2011 від 03.10.2011 в сумі 11181821,85 грн розповсюджувався мораторій.

Зважаючи на вказане, суд погоджується із доводами представника позивача про те, що введення мораторію позбавило позивача права і можливості сплатити суму боргу в добровільному порядку, протягом встановленого ухвалою про відкриття виконавчого провадження №47039110 від 30.03.2015 семиденного строку.

Окрім цього, введення мораторію, на думку суду, з огляду на встановлену законодавством заборону стягнення на підставі виконавчих документів, що містять майнові вимоги, позбавило орган державної виконавчої служби вчиняти дії щодо стягнення ПАТ АБ "Укргазбанк" грошових вимог з ТДВ "Інтер-А" за кредитним договором №46/03-ю/2011 від 03.10.2011 в сумі 11181821,85 грн в примусовому порядку.

При цьому, як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.03.2016 у справі №926/1908-б/14 визнано грошові вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" до ТДВ "Інтер-А" по основній заборгованості у сумі 12493800,33 грн та зі сплати неустойки (штрафу, пені) у сумі 1147897,95 грн та включено їх до реєстру вимог кредиторів ТДВ "Інтер-А" для погашення в порядку, що передбачений законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Тобто, стягувана з ТДВ "Інтер-А" в межах виконавчого провадження №47039110 по виконавчому листі №2-284/14, виданому 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області, сума боргу в розмірі 1147897,95 грн та судового збору в розмірі 3654 грн, на яку розповсюджувався мораторій на задоволення вимог кредиторів, була включена до реєстру вимог кредиторів ТДВ "Інтер-А" та підлягала погашенню в межах провадження у справі про банкрутство №926/1908-б/14, в порядку, що встановлений законодавством про банкрутство.

У судовому засіданні представник позивача вказував, що у результаті здійснення ліквідатором ТДВ "Інтер-А", арбітражним керуючим Саламановичем О.Г., примусового продажу майнових активів банкрута ТДВ "Інтер-А" в ліквідаційній процедурі, кошти отримані від такого продажу, були спрямовані арбітражним керуючим на задоволення грошових вимог кредиторів.

Відтак, арбітражний керуючий погасив борг ТДВ "Інтер-А" перед ПАТ АБ "Укргазбанк", про що свідчать додані до матеріалів справи платіжні доручення №25 від 12.07.2022, від 03.10.2022 №30 та від 10.10.2022 №31, що також підтверджується ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.12.2022 у справі про банкрутство №926/1908-б/14.

Суд бере до уваги те, що стягувана з ТДВ "Інтер-А", в межах виконавчого провадження №47039110 по виконавчому листі №2-284/14, виданому 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області сума боргу в розмірі у сумі 1147897,95 грн та судового збору в розмірі 3654 грн була фактично погашена в межах розглядуваного господарським судом Чернівецької області провадження у справі про банкрутство №926/1908-б/14, в порядку, що встановлений законодавством про банкрутство, а не в межах виконавчого провадження №47039110 з примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області.

Водночас, заборгованість за виконавчим документом №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області, в ході примусового виконання рішення в повному розмірі 11181821,85 грн не стягувалась і боржником за виконавчим документом на рахунок стягувача за наслідками вчинення державним виконавцем примусових виконавчих дій не сплачувалась, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представниками сторін.

З огляду на фактичні обставини справи, на переконання суду, у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору ВП №47039110 в розмірі 1118547,58 грн.

Стосовно посилання відповідача, в обґрунтування своїх доводів на те, що позивачем не виконано свого обов`язку та не повідомлено державного виконавця про фактичне виконання рішення в межах процедури банкрутства та не надано доводів щодо відсутності підстав для стягнення виконавчого збору, то такі, на думку суду, є помилковими та спростовуються постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. про поновлення вчинення виконавчих дій ВП №47039110 від 12.05.2023.

Так, згідно змісту вказаної постанови, така винесена у зв`язку із тим, що ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.12.2022 у справі про банкрутство №926/1908-б/14 серед іншого: визнано ТДВ "Інтер-А" таким, що немає боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність.

Таким чином, приймаючи постанову про поновлення вчинення виконавчих дій ВП №47039110 від 12.05.2023, державний виконавець знав про відсутність боргу за ТДВ "Інтер-А" перед стягувачем - ПАТ АБ "Укргазбанк", який фактично погашено в межах провадження у справі про банкрутство №926/1908-б/14.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, ПАТ АБ "Укргазбанк" листом від 25.05.2023 №110/19433/2023 повідомляло головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., що заборгованість ТДВ "Інтер-А" та ТОВ "Боянівка Імпекс ЛТД" перед ПАТ АБ "Укргазбанк" погашено в повному обсязі.

Разом із цим, надаючи оцінку оскаржуваних позивачем постанов, суд бере до уваги той факт, що державним виконавцем у межах виконавчого провадження №47039110 не вживались (не розпочинались) жодні, визначені Законом України "Про виконавче провадження", заходи щодо примусового виконання виконавчого листа №2-284/14, виданого 26.01.2015 Новоселицьким районним судом Чернівецької області, такі як: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно матеріалів справи, після винесення державним виконавцем постанови №47039110 про відкриття виконавчого провадження 30.03.2015, державним виконавцем прийнято наступні постанови: постанову про зупинення виконавчого провадження №47039110 від 15.04.2015; постанову про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №47039110 від 12.05.2023 та постанову про закінчення виконавчого провадження №47039110 від 29.05.2023.

З огляду на фактичні обставини справи, на переконання суду, приймаючи постанову ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору у розмірі 1118547,58 грн, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв не на підставі та не у спосіб визначений законом, оскільки підстав для стягнення з позивача виконавчого збору, як підтверджують встановлені у цій справі обставини, не було.

Відтак, така постанова є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

У зв`язку із цим, відповідно, були відсутні правові підстави для винесення головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. постанови ВП №71916155 від 30.05.2023 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового Владислава Сергійовича ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прийняті головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. оскаржувані позивачем постанови є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Водночас, суд не бере до уваги посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на висновки Верховного Суду у справі №К/800/51010/15, позаяк правовідносини у розглядуваній справі та вказаній вище справі не є подібними, зокрема, з огляду на розбіжності у їхньому правовому регулюванні.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень, у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання їх протиправними та скасування.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 19462,21 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача несені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 19462,21 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "Інтер-А" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового Владислава Сергійовича ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору у розмірі 1118547,58 грн;

3.Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового Владислава Сергійовича ВП №71916155 від 30.05.2023 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового Владислава Сергійовича ВП №47039110 від 29.05.2023 про стягнення з ТДВ "Інтер-А" виконавчого збору у розмірі 1118547,58 грн в дохід бюджету.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Інтер-А" судовий збір в сумі 19462,21 грн, сплачений відповідно до платіжних інструкцій №53 від 15.06.2023, №54 від 22.06.2023 та №55 від 23.06.2023.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-А" (58009, вул. Миколаївська, 36 Н, м. Чернівці, );

Представник позивача адвокат Бурма Сергій Валерійович (58032, вул. Головна, 204-Є, кв. 48, м. Чернівці);

Відповідач Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, ).

Суддя В.О. Григораш