Справа № 480/5514/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2023 року Справа № 480/5514/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5514/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, в якому просять:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 (по особовому складу) № 105-РС від 27 липня 2022 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 (по стройовій частині) № 204 від 02 серпня 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити військовослужбовців: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на військовій службі, продовжити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцям: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 недоотримане грошове та здійснити недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення за час призупинення військової служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі перебувають на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . З`ясовуючи питання щодо причин невиплати позивачам грошового забезпечення за червень, липень 2022 року, останнім стало відомо про відкриття щодо них кримінальних проваджень за фактом невиконання розпорядження та самовільного залишення частини. А в подальшому взагалі винесення щодо них наказу про припинення військової служби та зняття з усіх видів забезпечення.
Військовослужбовці 11 запасної роти зазначають, що вказане є наслідком наступної ситуації, яка мала місце 04 липня 2022 року у запасній роті в/ч НОМЕР_1 з дислокацією в н.п. Вікторія Полтавської області.
Так, зі слів керівництва 11 запасної роти 04.07.2022 надійшло бойове розпорядження командира в/ч ОСОБА_9 про направлення військовослужбовців в зону бойових дій. З вказаним розпорядженням нікого з військовослужбовців НОМЕР_2 запасної роти належним чином не ознайомлювали, повний його текст не зачитувався, було оголошено прізвища військовослужбовців та запитано, чи готові їхати.
05.07.2022 військовослужбовцями 11 запасної роти було висловлено відмову (усні і письмові) щодо вказаного розпорядження. Підстави зазначалися різні: стан здоров`я, відсутність військової підготовки та інше, тобто безпідставної відмови не було. Більше того, у військовослужбовців з`явилась підозра, що взагалі не було ніякого розпорядження, а останніх просто хотіли відправити в зону активних бойових дій, а після уже упорядкувати документи.
Згідно виданих довідок позивачі перебувають на військовій службі за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 по теперішній час. Однак, за словами останніх, вони жодних медичних комісій під час взяття на службу не проходили. Служби в армії не проходили. Більше того жодних навчань та бойових злагоджень з останніми ніхто не проводив, а відтак у останніх відсутня будь-яка бойова підготовка, яка б давала їм можливість приймати участь у бойових діях. У зв`язку з чим, вони і не погодились виконувати, начебто розпорядження про направлення військовослужбовців в зону бойових дій.
Представник позивачів звертає увагу на те, що начебто відсутність військовослужбовців була виявлена 06.07.2022, а з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення командир в/ч звернувся тільки 26.07.2022, тобто через 20 днів.
Позивачі стверджують що станом на 06.07.2022 перебували за місце дислокації запасної роти в н.п. Вікторія Полтавської області. Службу за місцем дислокації (н.п. Вікторія Полтавської області) не залишали. Більше того, станом на даний час, жодний із військовослужбовців 11 запасної роти щодо начебто факту самовільного залишення частини не опитаний.
На думку позивачів, використовуючи факт відкриття кримінального провадження за фактом начебто самовільного залишення військової частини, командир ОСОБА_9 виносить наказ про увільнення позивачів від займаної посади та призупинення військової служби.
Представник позивачів зазначає, що накази командира в/ч №105-РС від 27 липня 2022 року та №204 від 02.08.2022 є безпідставними та протиправними, винесеними з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Підставою для прийняття оскаржуваного наказу, як зазначає командир в/ч ОСОБА_9 є самовільне залишення частини позивачами 06.07.2022. Однак, позивачі стверджують, що військової частини не залишали, зокрема і 06.07.2022, що можуть підтвердити, як інші військовослужбовці, так і командир запасної роти.
Представник позивачів вважає, що відповідно до норм Дисциплінарного статуту, повідомленню про вчинення кримінального правопорушення мало передувати службове розслідування, щодо факту самовільного залишення частини. Однак такого розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 за фактом, начебто самовільного залишення позивачами військової частини не призначалось і не проводилось. Відтак, позивачі вважають, що у командира в/ч НОМЕР_1 не було законних підстав для звернення з повідомленням про вчинення позивачами кримінального правопорушення, оскільки самовільного залишення частини позивачами не здійснювалось.
Ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що тимчасово виконуючим обов`язки командира запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_10 до особового складу військовослужбовців НОМЕР_2 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022 №560, щодо направлення (переміщення) особового складу запасної роти для виконання бойових завдань в зону відповідальності військової частини НОМЕР_1 , в районі м. Бахмут, Донецької області. Однак, всупереч бойовому розпорядженню №560 особовим складом запасної роти військової частини НОМЕР_1 у кількості 57 військовослужбовців (у тому числі 8 позивачів) його виконано не було. У зв`язку із вищевикладеним була подана довідка - доповідь від 06.07.2022 № 585 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022 № 721 було призначене службове розслідування, з метою уточнення причин та умов самовільного залишення місця служби в районі виконання бойового завдання в бойовій обстановці 57 військовослужбовцями запасної роти військової частини НОМЕР_1 . В ході службового розслідування було підтверджено факт самовільного залишення (не з`явлення до визначеного місця служби) 55 військовослужбовцями запасної роти військової частини НОМЕР_1 (у тому числі 8 військовослужбовцями, які подали позов) і 26.07.2022 до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення № 4624. У відповідності із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2022 № 733 «Про результати службового розслідування», покладено обов`язок на особу яка проводила службове розслідування підготувати та направити до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону відповідні матеріали, для остаточного вирішення питання притягнення 55 військовослужбовців запасної роти (у тому числі 8 позивачів) до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України.
На відділення персоналу штабу військової частини покладено обов`язок відсторонити від займаних посад та зарахувати у розпорядження вищевказаних військовослужбовців та не виплачувати додаткову винагороду за липень місяць та щомісячну премію передбачену наказом МО України № 260 від 07.06.2018р. «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України».
У відповідності із пунктом 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, (далі - Положення 1153) затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Таким чином, відповідач стверджує, що з моменту внесення по 8 позивачам відповідних відомостей до ЄРДР, щодо самовільного залишення ними військової частини (26.07.2022) та на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2022 № 733 про результати службового розслідування на підставі Положення 1153, було видано наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 27.07.2022 № 105-РС про увільнення та призупинення служби військовослужбовців по яким внесені відомості до ЄРДР про вчинення ними кримінального правопорушення, яке має ознаки за яким передбачена кримінальна відповідальність за ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби, а також не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці).
Відтак, відповідач вважає, що оскаржувані накази видані командиром військової частини у повній відповідності із нормами закону та не підлягають скасуванню.
Представник позивачів надав суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах та, зокрема, зазначає, що доводи викладені в/ч НОМЕР_1 у відзиві ґрунтуються виключно на матеріалах службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира в/ч ОСОБА_9 №721 від 06.07.2022. Однак, на думку представника позивачів, вказане службове розслідування проведено неповно, не об`єктивно, з численними порушеннями Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017.
Також, представник позивачів зазначає, що ще під час службового розслідування, командир звернувся із заявою про злочин, а 07.08.2022, виносячи наказ за результатами проведеного службового розслідування, наказує підготовити матеріали та звернутись до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону.
Представник третьої особи - Генерального штабу Збройних сил України надав суду пояснення, в яких з позовними вимогами не погоджується, разом з тим посилається на обставини, що не відносяться до предмету спору та не стосуються позовних вимог.
29.09.2022 представником позивачів було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він зазначає, що оскаржувані накази, як стверджує представник відповідача у відзиві, видавались в тому числі на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2022 №733 «Про результати службового розслідування», а тому представник позивачів вважає за належне звернутись до суду із заявою про збільшення позовних вимог, шляхом оскарження цього наказу. Зазначає, що службове розслідування проведено неповно, необ`єктивно, однобічно з численними порушеннями вимог Порядку № 608, а тому наказ №733 від 07.08.2022р. «Про результати службового розслідування» прийнятий за його наслідками є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, представник позивачів зауважує, що у витязі із наказу № 204 від 02.08.2022, наявному у позивачів, зазначено: «....який самовільно залишив частину 06 липня 2022 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №105-РС від 27 липня 2022 року, призупинити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити зі всіх видів забезпечення з 26 липня 2022 року». Підстава: наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №105-РС від 27 липня 2022 року.
Разом з тим, представником відповідача долучено до відзиву копію наказу №204 від 02.08.2022, де зазначається: «відповідно до п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового сержантського та старшинського складу Збройних Сил України УВІЛЬНИТИ від займаних посад і ЗАРАХУВАТИ У РОЗПОРЯДЖЕННЯ КОМАНДИРА ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 ». Підставою зазначається наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №97-РС від 15 липня 2022 року.
Відповідачу направлялась копія позовної заяви з додатками, де містились копії наказу №204 від 02.08.2022, що наявні у позивачів. Однак, у відзиві не зазначено нічого, щоб давало підстави стверджувати що наказ №204, який наявний у позивачів, скасовано. Взагалі представником відповідача жодним чином не обґрунтовано факту наявності різних за текстом наказів за №204 від 02.08.2022. Таким чином, командиром ОСОБА_9 видано два накази, за одним і тим же номером і датою та щодо тих же осіб.
З наданої представником відповідача копії наказу №204 від 02.08.2022 позивачам стало відомо про ще один наказ командира в/ч ОСОБА_9 , а саме наказ 97-РС від 16.07.2022.
Як вбачається з витягу із наказу №97-РС від 16 липня 2022 року: «відповідно до пп. 14 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу, увільнити від займаних посад і зарахувати в розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади, серед яких і позивачі.
Підпунктом 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, передбачено: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, позивачі військової частини не залишали, не є відсутніми, як зазначено в Положенні, а перебувають в 11 запасній роті в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , що підтверджено самим же командиром 11 запасної роти в/ч НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_10 .
Тому представник позивачів вважає, що у командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 не було законних підстав для видачі наказу № 97-РС від 16.07.2022, а відтак, просить його скасувати.
Враховуючи вищевикладене, у урахуванням первісних позовних вимог, у заяві про збільшення позовних вимог представник позивача просив викласти їх в наступній редакції:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 (по особовому складу) №105-РС від 27.07.2022;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 (по стройовій частині) № 204 від 02.08.2022 (наявний у позивачів);
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 № 733 від 07.08.2022 "Про результати службового розслідування";
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 (по стройовій частині) № 204 від 02.08.2022 (долучений до відзиву в/ч);
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 (по особовому складу) № 97-РС від 16.07.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити військовослужбовців: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на військовій службі, продовжити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцям: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 недоотримане грошове та здійснити недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення за час призупинення військової служби.
Ухвалою суду від 20.10.2022 прийнято заяву про збільшення позовних вимог від 29.09.2022. Запропоновано відповідачу подати суду у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Запропоновано третім особам подати до суду пояснення щодо позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали. У вказаний строк також надати суду документи, що підтверджують надіслання (надання) пояснень щодо позову і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, з урахуванням яких, відповідач адміністративний позов не визнає та просить суд прийняти рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог 1, 2, 3, 4 ,5, 7 за необгрунтованості. Припинити провадження у справі в частині позовної вимоги 6 щодо семи військовослужбовців (окрім позивача ОСОБА_6 ), у задоволенні п. 6 в частині позивача ОСОБА_6 відмовити за необгрунтованості позовних вимог (а.с. 204 - 209 т. 1).
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до змісту якої, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 244-247 т. 1).
Від Генерального штабу Збройних Сил України до суду надійшли пояснення щодо позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, виходячи зі змісту яких третя особа просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 4-10 т. 2).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачі є військовослужбовцями та проходили службу у запасній роті військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідками військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 № 3584, № 3401, № 3529, № 3404, № 3450, № 3399, № 3555 (а.с. 17-20), витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.06.2022 № 143, від 11.06.2022 № 152, від 14.05.2022 № 120 (зв. бік а.с. 20, а.с. 21-24 т. 1).
Відповідно до довідки доповіді командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 , 06.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 старшим оперативним черговим відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_11 була виявлена відсутність 57 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі позивачі) в районі зосередження (а.с. 48-49 т. 1).
Наказом командира військової частини № НОМЕР_1 "Про призначення службового розслідування" від 06.07.2022 № 721 наказано провести службове розслідування відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 та на підставі довідки-доповіді від 06.07.2022 № 585 з метою уточнення причин та умов самовільного залишення місця служби в районі виконання бойового завдання в бойовій обстановці 57 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (а.с. 43 зв. бік т. 2).
Актом службового розслідування, затвердженого командиром військової частини № НОМЕР_1 (а.с. 38-43 т. 2) встановлено, що 05.07.2022 командиром запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_10 до особового складу військовослужбовців НОМЕР_2 запасної роти було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022 № 560 щодо виконання особовим складом запасної роти бойових завдань в зоні бойової відповідальності військової частини НОМЕР_1 .
06.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 старшим оперативним черговим відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_11 була виявлена відсутність 57 військовослужбовців 11 запасної роти військової частини НОМЕР_1 в районі зосередження. Проведеними розшуковими заходами місцезнаходження даних військовослужбовців не встановлено.
Актом встановлено, що бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 560 від 04.07.2022 (до справи не долучається, документ ДСК) був доведений до військовослужбовців запасної роти військової частини № НОМЕР_1 , зокрема, до позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Однак дані військовослужбовці 06.07.2022 під час перевірки особового складу під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 старшим оперативним черговим відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_11 були виявлені відсутніми в районі зосередження.
Фактів або прямих доказів, які підтверджують поважні причини неприбуття до місця виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 в ході проведення службового розслідування не було виявлено.
Виходячи з матеріалів службового розслідування вина військовослужбовців виражається у формі прямого умислу.
Своїми діями військовослужбовці 11 запасної роти військової частини НОМЕР_1 порушили вимоги: ст. 11, 16, 37 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення актом службового розслідування визначено: особисту недисциплінованість та безвідповідальність, неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у самовільному залишенні місця служби (району виконання особовим складом запасної роти в бойовій обстановці військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 07.08.2022 № 733 наказано:
1) відповідно до п. 4 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підготувати матеріали щодо яких вбачаються ознаки крмінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та направити до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону;
2) військовослужбовців 11 запасної роти військової частини НОМЕР_1 відсторонити від займаних посад та зарахувати у розпорядження відповідних командирів військових частин, згідно з абз. 5 п. 122 "Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України" та не виплачувати додаткову грошову винагороду за липень місяць;
3) Помічнику командира бригади з фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 "Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України" не виплачувати щомісячної премії за липень місяць 2022 року (а.с. 37 т. 2).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 97-РС від 16.07.2022 на підставі підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, зазначених військовослужбовців увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира 58 окремої мотопіхотної бригади (а.с. 141-147 т. 1).
26.07.2022 командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 звернувся до Сумської спеціалізованої прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій, зокрема, зазначено: «05.07.2022 командиром запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_10 до особового складу доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022 щодо переміщення особового складу запасної роти до району виконання бойових завдань. 06.07.2022 під час перевірки прибулого на доукомплектування особового складу військової частини НОМЕР_1 старшим оперативним черговим відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_11 була виявлена відсутність 57 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі позивачі) в районі виконання бойового завдання. Станом на 16.07.2022 військовослужбовці запасної роти військової частини НОМЕР_1 до розташування підрозділу не повернулись, місце знаходження не відоме» (а.с. 75 т. 1).
В зв`язку із отриманням зазначеного Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ від 27.07.2022 №105-РС (по особовому складу), яким увільнено від займаних посад, призупинено військову службу з 26.07.2022 військовослужбовців по яким внесені відомості до ЄРДР про вчинення ними кримінального правопорушення, за яким передбачена кримінальна відповідальність за ст.407 КК України (в тому числі і позивачі) (зв. бік а.с. 55 а.с. 66 т. 1).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2022 № 204 (по стройовій частині), військовослужбовців, які самовільно залишили частину 06.07.2022 (в тому числі і позивачів), увільнених від займаних посад та яким призупинено військову службу наказом від 27.07.2022 № 105-РС (по особовому складу), призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено із всіх видів забезпечення з 26.07.2022 (пункти наказу 10, 15, 17, 24, 25, 30, 32, 34, зв. бік а.с. 24 а.с. 28 т. 1).
Також пунктом 41 цього ж наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2022 №204 (по стройовій частині), на підставі наказу № 97РС від 16.07.2022, військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі і 8 позивачів) увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (зв. бік а.с. 66 т. 1).
Не погоджуючись із оскаржуваними наказами командира військової частини НОМЕР_1 позивачі звернулися до суду з даним позовом.
Суд, розглядаючи цю справу з підстав зазначених в позові та в межах позовних вимог, виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232 в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).
Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 2232, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Аналогічні норми містять і пункти 144-1, 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153).
Також відповідно до пункту 144 3 Положення №1153, звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:
видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;
організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;
надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Отже, внаслідок отримання зазначеного витягу з ЄРДР, відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону №2232 та пунктів 144-1 144-3 Положення №1153, у відповідача виник обов`язок щодо видання наказу по особовому складу про призупинення військової служби вказаними військовослужбовцями та звільнення їх із займаних посад та видання наказу по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовцям та виключення їх із списків особового складу військової частини.
Судом встановлено, що відповідачем на виконання ч.2 ст.24 Закону №2232 та пунктів 144-1 144-3 Положення №1153 були видані: наказ по особовому складу №105-РС від 27.07.2022, яким позивачів було увільнено від займаних посад та призупинено їм військову службу з 26.07.2022 (дня внесення відповідних відомостей в ЄРДР) та наказ по стройовій частині №204 від 02.08.2022, пунктами 10, 15, 17, 24, 25, 30, 32, 34 якого, зокрема, позивачам призупинено строк для вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено із всіх видів забезпечення з 26.07.2022.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що оскаржувані накази були видані відповідачем на виконання та у відповідності до норм Закону №2232 та Положення №1153, а відтак підстави для їх скасування відсутні, а позовні вимоги в цій частині суд вважає безпідставними.
Щодо посилання представника позивачів на те, що командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України до завершення службового розслідування за цим фактом суд зазначає наступне.
З матеріалів справи суд встановив, що службове розслідування за фактом відсутності 57 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі позивачі) в районі виконання бойового завдання було призначене 06.07.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 721.
За результатами проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування та командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 733 від 07.08.2022, яким зокрема, наказано підготувати матеріали, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5. ст. 407 КК України та направити до Сумської спеціалізованої прокуратури.
Натомість із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 до Сумської спеціалізованої прокуратури звернувся 26.07.2022.
Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до правоохоронних органів до завершення службового розслідування за вказаним фактом.
Разом з тим, суд зазначає, що ч. 2 ст. 24 Закону №2232 пов`язує призупинення військової служби військовослужбовців саме з фактом внесення відповідних відомостей в ЄРДР та початком такого призупинення військової служби є день внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення.
Як зазначено судом вище, відомості до ЄРДР за заявою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення були внесені 26.07.2022.
При цьому, правомірність внесення відповідних відомостей до ЄРДР не є предметом цієї справи, як і правомірність дій командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 щодо направлення заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до абз. 8-9 ч. 2 ст. 24 Закону України № 2232, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Аналогічні норми містить п. 144-6 Положення №1153, згідно якого для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Отже зазначеними вище нормами законодавства передбачено обов`язок командира військової частини щодо відновлення прав військовослужбовців у разі закриття щодо них кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України шляхом видання відповідного наказу та продовження військової служби, зарахування строку призупинення військової служби до вислуги років, до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, поновлення пільг і соціальних гарантій, виплати недоотриманого грошового та здійснення недоотриманого продовольчого, речового та інших видів забезпечення.
При цьому, суд звертає увагу, що зазначений обов`язок виникає у командира військової частини після закриття відповідного кримінального провадження.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині були заявлені позивачами передчасно, відтак задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №204 від 02.08.2022р. «наявного у позивачів» та окремо «долученого до відзиву військової частини» суд зазначає наступне.
Відповідачем надано до суду повний текст п. 41 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 204 від 02.08.2022, на виконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 у справі, при цьому у вказаному наказі позивачів стосувався п. 41, натомість у відповідача наявний витяг із вказаного наказу, проте підставами прийняття вказаного наказу були:
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 97-РС від 16.07.2022 про увільнення та призупинення служби військовослужбовців після спливу десятиденного строку відсутності військовослужбовців у визначеному командиром місці служби, передбачений підпунктом 14 пункту 116 Положення 1153;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 105-РС від 27.07.2022 про увільнення та призупинення служби військовослужбовців по яким внесені відомості до ЄРДР.
Отже, судом встановлено, що накази командира військової частини НОМЕР_1 № 105-РС від 27.07.2022 та № 97-РС від 16.07.2022 (по особовому складу) прийнято згідно норм чинного законодавства, а у подальшому реалізовані у наказі командира військової частини НОМЕР_1 №204 від 02.08.2022 (по стройовій частині).
Крім того, суд враховує твердження відповідача про не завершене судове розслідування в частині можливого вчинення позивачами непокори (ст. 402 КК України), тому заявлені позовні вимоги поновлення позивачів на військовій службі, продовження строку військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні та нарахування та виплати грошового та іншого забезпечення, є передчасними.
Стосовно позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 "Про результати службового розслідування" від 07.08.2022 № 733 суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.
Згідно з статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту).
Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).
Сутність військової дисципліни визначено статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, а саме, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно з статтею 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна, зокрема, зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Приписами статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (частина 3 статті 5 Дисциплінарного статуту).
Згідно з статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок № 608.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.
Приписами пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку № 608).
Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зокрема, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Отже, витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні не є обов`язком для особи, що проводить його.
Відповідно до пунктів 1, 4 - 6 розділу V Порядку № 608: за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:
висновки службового розслідування;
пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;
інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Розділ VІ Порядку № 608 визначає механізм і строки прийняття рішення за результатами службового розслідування, який, зокрема, встановлює, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.
За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.
Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Зі змісту наведених норм слідує, що положеннями Порядку № 608 не визначено обов`язку доводити до відома військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, рішення про призначення службового розслідування та відповідний акт службового розслідування. Цим заперечуються доводи позивачів що їх не ознайомленню з вказаними рішенням та актом.
Крім того, суд зазначає, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак їх відсутність не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Водночас, відсутність пояснень позивачів не вплинуло на повноту, об`єктивність висновків службового розслідування та не спростовує факту невиконання бойового розпорядження. Доказів протилежного позивачі не надали. Не здобуто таких доказів і судом.
Разом з тим, позивачі не зверталися з заявою (рапортом) про надання їм акта службового розслідування. Доказів протилежного не надано.
Таким чином, наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 733 від 07.08.2022 "Про результати службового розслідування" суд визнає таким, що відповідає діючому законодавству і тій військовій обстановці, що склалася на час його винесення.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення КС України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003).
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі викладеного, суд вважає, що при винесені оскаржуваних наказів відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.
Таким чином, оскаржувані накази відповідача є правомірними та не підлягають скасуванню, а підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко