Справа № 520/3856/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 р. Справа № 520/3856/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 по справі № 520/3856/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

третя особа Міністерство оборони України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач )звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у:

- не оформленні документально безпосередньої участі головного сержанта радіотехнічної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року;

- не нарахуванні та не виплаті головному сержанту радіотехнічної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року № 168, в розрахунку до 100 000 грн щомісячно, пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року.

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 :

- оформити документально, шляхом видання бойових наказів (бойових розпоряджень), журналів бойових дій або журналів ведення оперативної обстановки або бойових донесень або постових відомостей, рапортів (донесень) про участь у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, безпосередню участь головного сержанта радіотехнічної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і- оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року;

- нарахувати та виплатити головному сержанту радіотехнічної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 додаткову винагороду, в розмірі до 100000 гривень щомісячно, пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що командиром 1 зенітного ракетного дивізіону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 особисто велися журнали бойових дій та складалися рапорти про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, які ним передавалися командуванню в/ч НОМЕР_1 ; довідка про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, захисту безпеки населения та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України віл 17.05.2023р. № 695 підтверджує наявність підстав для виплати позивачу допомоги у розмірі 100 000 грн. Крім того, судом першої інстанції не вирішено заяви позивача про розгляд справи за участю сторін та виклик свідків, витребування у відповідача доказів.

Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач) не надала відзив на апеляційну скаргу.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.11.2013 року № 35- пм ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу з 26.11.2013 року та призначено механіком відділення бойового управління радіотехнічної батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2013 року № 246 ОСОБА_1 з 26.11.2013 року зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.09.2021 року № 27-РС ОСОБА_1 призначено на посаду головного сержанта радіотехнічної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2021 року № 207 ОСОБА_1 визнано вважати таким, що з 14.09.2021 року справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків за посадою головного сержанта радіотехнічної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не оформлення документально безпосередньої його участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року, та не нарахуванні та не виплаті йому додаткової винагороди, в розрахунку до 100 000 грн щомісячно, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій не є правовою підставою для виплати 100 000 грн., як додаткової винагороди, оскільки для такої виплати необхідний перелік документів, які є доказами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначене окремим дорученням №912/з/29 від 23.06.2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу»

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно ст.9 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб (стаття 1).

Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 26 березня 2022 року строком на ЗО діб, тобто до 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на ЗО діб, тобто до 05 години ЗО хвилин 25 травин 2022 року.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто по 05 години ЗО хвилин 22 серпня 2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, тобто по 05 години ЗО хвилин 21 листопаду 2022 року.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто по 05 години ЗО хвилин 19 лютого 2023 року включно.

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 14.02.2023 № 2915-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто по 05 години ЗО хвилин 20 травня 2023 року включно.

Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто по 05 години ЗО хвилин 18 серпня 2023 року включно.

Таким чином, починаючи з 05 години 3О хвилин 24 лютого 2022 року по 05 години ЗО хвилин 18 серпня 2023 року в Україні введений воєнний стан, тобто на сьогоднішній день в нашій країні діє воєнний стан.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію 28.02.2022р. Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції від 28.02.2022р.) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі ЗО 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України було надіслано (адресовано) військовому командуванню Збройних Сил України телеграму №248/1298 від 25.03.2022р.

У пункті 1 вищезазначеної телеграми зазначено, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бонових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

07.07.2022р. Урядом України була прийнята Постанова №793 Про внесення змін до постанови КМ України від 28.02.2022р. №168 (набрала чинності 19.07.2022р., оскільки вперше була опубліковано в газеті Урядовий кур`єр від 19.07.2022р. №156), згідно якою були внесені відповідні зміни до Постанови №168.

Так, згідно з пунктом 2'1 Постанови №168 (в редакції від 07.07.2022р.), порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Також, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України було видано окреме доручення № 912/з/29 від 23.06.2022р. (далі - Окреме доручення Міністра).

Пунктом 13 Окремого доручення Міністра вважається такими, що не застосовуються з 01.06.2022 телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529.

Згідно пункту 1 Окремого доручення Міністра, під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдання з ведення руху оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Так, пунктом 2 Окремого доручення Міністра, передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бонових діях або

забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Пункт 3 Окремого доручення зазначає, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Окремим дорученням Міністра встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Апелянт, зокрема зазначає, що командиром 1 зенітного ракетного дивізіону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 особисто велися журнали бойових дій та складалися рапорти про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, які ним передавалися командуванню в/ч НОМЕР_1 .

У відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив, що позивачу додаткова винагорода, передбачена постановою №168, виплачується у встановленому розмірі, випадки незаконного не нарахування або невиплати вказаної винагороди позивачу відсутні. Порядок і умови виплати вказаної винагороди визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. У відповідності до телеграмного розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2022р. № 350/172/1/1920/ис в/ч НОМЕР_1 згідно функціонального призначення та специфіки завдань, які вона виконує, не веде бойові дії, відповідно особовий склад в/ч НОМЕР_1 не приймає безпосередньої участі у бойових (воєнних) діях. В/ч НОМЕР_1 не входить до складу Угрупування об`єднаних сил, що знаходиться у нього в оперативному підпорядкуванні та виконує, зокрема, бойові завдання в районі ведення бойових дій, з вогневого ураження повітряних цілей.

Разом з тим, згідно письмових пояснень третьої особи (Міністерства оборони України), наданих до суду апеляційної інстанції, в/ч НОМЕР_1 безпосередньо підпорядковується повітряному командуванню ІНФОРМАЦІЯ_1 (ПВК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - військова частина НОМЕР_2 ), що в свою чергу підпорядковується командуванню Повітряних Сил Збройних Сил України.

В телеграмі командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 04.07.2022 № 350/1 /329/пс зазначено, що не є підставою для включення військовослужбовця в наказ на виплату підвищеної винагороди (до 100 000 грн.):

перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде бойові дії;

перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій, якого включено до складу груп по охороні та обороні військових об`єктів (крім випадків виконання бойових завдань із відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються (згідно з даними журналу бойових дій, постових відомостей).

перебування військовослужбовців на військових об`єктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противником.

Згідно телеграмного розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 (ПВК « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») від 21.11.2022р. № 350/172/1/1920/пс в/ч НОМЕР_1 у відповідності до функціонального призначення та специфіки завдань, які вона виконує не веде бойові дії, відповідно особовий склад в/ч НОМЕР_1 не приймає безпосередньої участі у бойових (воєнних) діях. В/ч НОМЕР_1 не входить до складу Угрупування об`єднаних сил, що знаходиться у нього в оперативному підпорядкуванні та виконує, зокрема, бойові завдання в районі ведення бойових дій, з вогневого ураження повітряних цілей.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки в/ч НОМЕР_1 не входить до складу Угрупування об`єднаних сил командуванням військової частини НОМЕР_1 , здійснюється виплата особовому складу додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 грн, пропорційно часу участі у діях або заходах згідно підстав, які зазначені у пункті 1 Окремого доручення Міністра, а саме за виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей, а не весь час перебування особового складу в районах ведення бойових дій.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що згідно розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.03.2022р. №338, сили і засоби Повітряних Сил, які залишилися у підпорядкуванні Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України, входять до Угрупування сил і засобів Повітряних Сил. 1 зенітний ракетний дивізіон військової частини НОМЕР_1 , в період з 01.03.2022р. по 31.12.2022р., приймав участь у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо на територіях громад Харківської області, які входили до вищевказаного Переліку №75, у період здійснення цих заходів. Разом з тим, враховуючи, що місцезнаходження вказаного дивізіону засекречене, якщо вказаний факт відповідачем не буде оспорено, апелянт просить суд, на підставі ч. 1 ст.78 КАС України, вважати встановленим факт перебування 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в період з 01.03.2022р. по 31.12.2022р., на території територіальних громад, які входили до Переліку №75.

Щодо вказаного, колегія суддів враховує письмові пояснення Міністерства оборони України.

Так, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022р. №75, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2022р. №453/37789 (зі змінами), затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (далі - Перелік №75).

Перелік №75 втратив чинність 27.12.2022р. на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 р. №1668/39004 (зі змінами), яким затверджено новий Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік №309).

Таким чином, враховуючи той факт, що Перелік №75 втратив чинність 27.12.2022р., а позивач робить посилання на нього, тому факт перебування 1 зенітного ракетного дивізіону в/ч НОМЕР_1 в період з 01.03.2022р. по 31.12.2022р. на території територіальних громад, на яких ведуться (велися) бойові дії або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), не повністю підпадає під райони визначені в Переліку №75.

Щодо посилання апелянта на довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, захисту безпеки населения та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України віл 17.05.2023р. № 695 (далі - Довідка №695), судова колегія зазначає наступне.

Так, апелянт стверджує, що вказана довідка підтверджує, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168, є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до абз.2 п.2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в донецькій та луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014р. № 413 (далі - Порядок №413), статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно з абз. 5 п. 6 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій особи, зазначені в абзаці 2 пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Враховуючи вищенаведені правові положення, колегія суддів зазначає, що вказана вище довідка створена лише з метою підтвердження участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та слугує для отримання статусу учасника бойових дій, про що зазначено в самій довідці - є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Крім того, зі змісту довідки вбачається, що підставами для її видачі слугували: копії рапортів командира 1 зенітного ракетного дивізіону в/ч НОМЕР_1 про виконання бойових завдань вх. №439 від 31.03.2023, №438 від 31.03.2023, №437 від 31.03.2023, №436 від 31.03.2023, №434 від 31.03.2023, №435 від 31.03.2023 (зареєстровані у книзі реєстрації вхідної документації р.н. №57 від 01.01.2023); витяги з журналів бойових дій 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 (р.н. № НОМЕР_3 дск від 21.03.2023, р.н. №64/87дск від 21.03.2023).

При цьому, зазначений позивачем період щодо невиплати йому додаткової винагороди стосується з 01.03.2022р. по 31.12.2022р., а вищезазначені рапорти та витяг із журналу бойових дій були створені у березні 2023 року.

За таких обставин, зазначена довідка не є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, в розрахунку 100 000 грн. щомісячно, пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 06.03.2022р. по 31.12.2022р.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що під час судового розгляду справи не встановлено підстав для видання бойових наказів (бойових розпоряджень), журналів бойових дій або журналів ведення оперативної обстановки або бойових донесень або постових відомостей, рапортів (донесень) про участь у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, безпосередню участь позивача у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і- оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01 березня 2022 року по 31 січня 2023 року. Відповідно й відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди в підвищеному розмірі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи апелянта про не вирішення судом першої інстанції заяви позивача про розгляд справи за участю сторін та виклик свідків, витребування у відповідача доказів, колегія суддів вважає такими, що не впливають на правильність висновку суду першої інстанції за результатом розгляду вирішення спору по суті.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 по справі № 520/3856/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий