Справа № 480/1563/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2023 р. Справа № 480/1563/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою (а.с.19-24) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Рівненській області) та до Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Сумській області) та просила:
Вимоги вмотивовані тим, що 18 травня 1998 року позивачу була призначена пенсія за вислугою років, однак, у період з 1998 року по 2002 рік позивачу була припинена виплата пенсії за віком у зв`язку з переїздом до РФ.
22.11.2022 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.11.2022 їй було відмовлено, оскільки має бути надано належним чином сформовану пенсійну справу, отриману в органах ПФ РФ та довідку-атестат за період виплаченої пенсії, про прийняття якого позивача було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.12.2022.
Втім позивач вважає, що у період з 1998 року по 2022 рік діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, де в положеннях статті 1 було зазначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають. Станом на 1998 рік уповноважені органи, в тому числі й відповідач по справі, діяли відповідно до вищевказаної Угоди та обмінювалися інформацією щодо необхідних документів. Пенсійна справа була сформована в України і передана позивачу на руки, коли вона від`їжджала до РФ. Однак, положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачаються подання разом з заявою, пенсійної справи в органах ПФ РФ та довідки-атестату про період виплаченої пенсії.
Відтак вважає, що відповідачі грубо порушують право позивача на отримання пенсії, чим ставлять її в скрутне становище та позбавляють її засобів до існування.
Ухвалою суду від 06.03.2023 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримано представниками відповідачів 06.03.2023 та 20.03.2023, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.29, 31).
Отже, враховуючи положення статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято правомірне рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідних документів.
Ухвалою суду від 06.03.2023 витребовувалися додаткові докази у справі у відповідачів, а ухвалами від 03.04.2023 та 26.04.2023 - в ГУ ПФУ в Сумській області, які на виконання вимог суду ГУ ПФУ в Сумській області було надано (а.с.32-44, 59-62). При цьому, ГУ ПФУ в Сумській області суду надало також пояснення (а.с.59), в якому вказало, що в трудовій книжці ОСОБА_1 наявна відмітка про призначення пенсії за вислугу років з 18.03.1998 року органами ПФУ. Заявницею було повідомлено про отримання пенсії в РФ. Відповідно до п. 4.12, 1.5 розділу IV із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 33-1 від 25.11.2021 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера.
Для призначення пенсії при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці, основним документом є пенсійна справа, в якій зібрані усі необхідні документи і яка підтверджує, що пенсіонер до переїзду отримував пенсію. Вказані документи, а також довідку-атестат про дату припинення виплати пенсії на попередньому місці проживання, пенсіонеру необхідно подати до органу Пенсійного фонду України за місцем свого постійного проживання.
Також вказано, що оскільки пенсійна справа знаходиться на території РФ, надати протокол про призначення пенсії позивачі в 1998 не має можливості.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 - до заміжжя), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та згідно відмітки на трудовій книжці позивача, їй 18.03.1998 призначена пенсія за вислугу років (а.с.7,8, 38зворот).
Як вбачається з позовної заяви та не заперечувалося відповідачами, у 1998 році позивачу виплата пенсії на території України була припинена у зв`язку із виїздом за межі України, а саме, до РФ.
22.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.35 зворот).
До заяви додала: паспорт, РНОКПП, диплом про навчання, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, трудову книжку (а.с.34-36, 39-44, 61зворот).
Додатково вказано, що на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
Про прийняте рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Сумській області від 28.12.2022 (а.с.11зворот).
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Суд встановив, що позивач, громадянка України 09.05.1945 року народження, досягла 60-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком після набуття нею встановленого законом 60-річного віку, її загальний страхований стаж повинен був становити не менше 15 років.
Наявність необхідного для призначення пенсії страхового стажу у позивача відповідачами не заперечується та підтверджується Алгоритмом розрахунку стажу по формі РС-право (а.с.38).
Оскільки позивач просив призначити пенсію за віком, заява позивача була розглянута як заява про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058-IV.
Однак, суд не може погодитися з такими доводами ГУ ПФУ в Рівненській області з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Як передбачено частиною другою статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та РФ (далі - Угода).
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Відповідно до ст.7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасників Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається у відповідності до законодавства держави - учасника Угоди за новим місцем проживання з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.
Статтею 8 Угоди встановлено, що органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами.
Таким чином, особа не має права на одночасне отримання пенсії в декількох державах. У той же час, аналіз приписів чинного пенсійного законодавства України та Угоди від 13 березня 1992 року «Про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення» свідчить про відсутність вимог щодо документального підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання як умови для призначення/поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 передбачено вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, що пов`язано з збройною агресією РФ проти України. Втім суд зауважує, що оскаржуване рішення було прийняте до прийняття вказаної постанови Кабінетом Міністрів України, а відтак станом на момент прийняття рішення органом Пенсійного фонду України, що оскаржується, Угода підлягала застосуванню.
Відповідно до пункту 1.1. Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Згідно пункту 1.8. Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Пунктом 2.1. Порядку №22-1 передбачений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такий документ як довідка-атестат про період виплаченої пенсії відсутній.
Згідно із п.2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. Вказаним пунктом передбачено чіткий перелік документів, які особа м о ж е надати, втім і серед цих документів також не передбачено надання громадянином України довідки-атестату про період виплаченої пенсії.
Водночас пунктом 4.12. Порядку №22-1 в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання).
Крім того, згідно ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати (пункт 2 частини 1 статті 64 Закону №1058-IV).
З урахуванням вище наведеного слідує, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок у разі переїзду пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.
В контексті встановлених обставин, суд звертає увагу відповідача, що останній не здійснив жодних передбачених законодавством дій стосовно перевірки інформації зокрема, надсилання запитів, щодо отримання відповідачем відомостей про припинення чи не припинення виплати пенсії в РФ.
А відтак, суд зазначає, що позиція органу Пенсійного фонду України суперечить принципу верховенства права, оскільки позбавлення управління можливості направлення відповідного запиту про витребування пенсійної справи не може слугувати підставою для відмови у призначенні особі пенсії.
Відсутність у пенсійного органу паперової пенсійної справи також не є встановленою Законом №1058-VI підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи та сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.09.2021 у справі №308/3864/17.
Також, у зв`язку з досягненням позивачем пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону №1058-VI та наявністю необхідного для призначення пенсії страхового стажу в 42 роки з необхідних 15 років, що відповідачами не заперечувалось, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 22.11.2022 пенсію за віком згідно статті 26 Закону №1058-VI. призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 22.11.2022 пенсію за віком згідно статті 26 Закону №1058-VI.
При цьому, зобов`язуючи саме ГУ ПФУ в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу спірну пенсію, судом враховано наступне.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Згідно п. 4.10 Порядку №22-1 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Згідно вимог ст. 85 Закону України Про пенсійне забезпечення, ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) з а м і с ц е м п р о ж и в а н н я пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.
З урахуванням викладеного та враховуючи, що з заявою позивач звертався саме до ГУ ПФУ в Сумській області через Сумське об`єднане управління ПФУ (а.с.зворот35) суд дійшов висновку, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язання саме ГУ ПФУ в Сумській області (як територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера) призначити, нарахувати та виплатити позивачу спірну пенсію.
Крім того, щодо вимоги позивача сформувати пенсійну справу позивача, суд зауважує, що така вимога фактично є похідною від вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію та охоплюється нею, відтак, зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 22.11.2022 пенсію за віком згідно статті 26 Закону №1058-VI в повній мірі захищає порушене право позивача.
Щодо дати призначення пенсії, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як встановлено судом, 60 років (вік, з якого призначається пенсія за ст.26 Закону №1058-VI) позивачу виповнилось в 2005 році. Із заявою про призначення пенсії від 22.11.2022 позивач звернувся до територіального органу ГУ ПФУ в Сумській області після спливу трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Таким чином, суд визначає, що позивачу має бути призначена пенсія саме з дня звернення за пенсією - з 22.11.2022.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що саме рішення ГУ ПФУ в Рівненській області стала підставою для звернення позивача з цим позовом, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань саме вказаного відповідача на користь позивача в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073,60грн. згідно квитанції (а.с.6).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 22.11.2022 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1073грн.60коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.07.2023.

Суддя І.Г. Шевченко