Справа № 240/7465/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/7465/23

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради про визнання бездіяльність протиправною,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у виплаті одноразової компенсації по смерті чоловіка ОСОБА_2 , як учасника ліквідації наслідків ЧАЕС та зобов"язати відповідача виплатити одноразову компенсацію у відповідності до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Предметом спору у справі є відмова, оформлена листом від 13.01.2023 у виплаті позивачу одноразової компенсації, у зв"язку з втратою годувальника, як учасника ліквідації наслідків ЧАЕС. Причиною відмови зазначено, те, що чоловік позивача помер у вересні 2021, тому для отримання компенсації необхідно було звернутися не пізніше березня 2022 року. Разом з тим, позивач зазначає, що вона звернулася до відповідача своєчасно, проте відмову отримала зі значним проміжком часу.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві відповідач зазначив, про те, що у січні 2023 року позивач подала звернення у довільній формі про виплату одноразової компенсації. Листом від 13.01.2023 №133 позивачу було відмовлено у виплаті допомоги. Відповідач вказує на пропуск шестимісячного строку звернення із заявою та необхідним переліком документів, у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №760, а також зазначає про те, що письмово у встановленому порядку з необхідним пакетом документів з приводу виплати компенсації у 2022 році позивач не зверталась.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Матеріали справи свідчать, що позивач є вдовою померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

03.01.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила надати висновок щодо відмови у видачі одноразової компенсації померлого ОСОБА_2 , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно поданих документів.

На вказану заяву відповідачем надіслано лист від 13.01.2023 №133, у якому повідомлено, що відповідно до п.3 Порядку виплата одноразової компенсації здійснюється за заявою, форма якої затверджується Мінсоцполітики, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Оскільки чоловік позивача помер у вересні 2021 року, для отримання вищевказаної компенсації необхідно було звернутись не пізніше березня 2022 року.

На адвокатський запит з приводу того, чи зверталася ОСОБА_1 із заявою про виплату компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по смерті її чоловіка ОСОБА_2 , відповідач у листі від 23.02.2023 №371 повідомив, що оскільки чоловік позивач помер у вересні 2021, для отримання вищевказаної компенсації необхідно було звернутись не пізніше березня 2022. Заявниця не зверталась, так як, експертний висновок був надісланий у травні Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України.

Позивач вважає протиправною відмову у виплаті одноразової компенсації по смерті чоловіка ОСОБА_2 , як учасника ліквідації наслідків ЧАЕС, тому звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За приписами ч.1,2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796).

Статтею 48 Закону №796 встановлено компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення.

За приписами статті 48 Закону №796 визначено, що одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року №760 (далі - Порядок №760) регулює питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

Відповідно до пункту 2 Порядку №760 визначено, що одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Пунктом 3 Порядку №760 передбачено, що виплата одноразової компенсації здійснюється за заявою, форма якої затверджується Мінсоцполітики, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Згідно положень п.7 Порядку №760 встановлено, що одноразова компенсація у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; документа, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, складення ядерних зарядів та здійснення на них регламентних робіт, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що дружина чи чоловік в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`я померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті, мають право на отримання одноразову компенсацію у зв`язку з втратою годувальника, виплата якої здійснюється за заявою, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника, до якої надається вичерпний перелік документів, на підставі яких виплачується така одноразова компенсація.

У межах розгляду даної справи спірним є питання чи звертався позивач до відповідача із заявою встановленої форми та необхідним переліком документів у шестимісячний строк з дня смерті чоловіка саме про виплату одноразової компенсації у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. Відповідач зазначений факт заперечує.

При цьому, позивач наголошує на тому, що зверталася до відповідача із відповідною заявою.

Суд такі доводи оцінює критично з огляду на таке.

Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 27.09.2021, ОСОБА_2 - чоловік позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, шість місяців для звернення до відповідач із заявою про виплату компенсації завершились 25.03.2022.

Доказів звернення в межах вказаного строку до відповідача з відповідною заявою встановленої форми та необхідним переліком документів матеріали справи не містять.

25.01.2022 Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України складено експертний висновок №93, в якому зазначено про те що захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 пов"язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як зазначає позивач, що оскільки для отримання виплати необхідним був експертний висновок міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, отримавши такий висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 31.01.2022 у травні 2022 року звернулася до відповідача із заявою про виплату соціальної допомоги, на яку лише у січні 2023 отримала відмову.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься заява позивача від 03.01.2023, у якій вона просила надати висновок щодо відмови у видачі одноразової компенсації померлого ОСОБА_2 , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно поданих документів.

На вказану заяву відповідачем надіслано лист від 13.01.2023 №133, у якому повідомлено, що відповідно до п.3 Порядку виплата одноразової компенсації здійснюється за заявою, форма якої затверджується Мінсоцполітики, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника. Оскільки чоловік позивач помер у вересні 2021, для отримання вищевказаної компенсації необхідно було звернутись не пізніше березня 2022.

Отже, відповідач повідомив позивач, що отримання відповідної доплата подається заява встановленої форми з конкретно визначеним переліком документів.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що вона одразу ж після отримання у травні 2022 року експертного висновку звернулася до відповідача із відповідною заявою, оскільки доказів такого звернення матеріали справи не містять.

Разом з тим, суд зазначає, що подана позивачем заява від 03.01.2023 не відповідає встановленій формі та містить визначеного Порядком переліку документів, які до неї долучені.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказані норми не позбавляють позивача обов"язку довести належними доказами обставинами, на які він посилається.

Судом вживалися заходи для витребування як у відповідача, так і позивача доказів подання заяви про виплату одноразової компенсації, у зв"язку з втратою годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації на ЧАЕС, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою з доданими до неї документами.

На виконання вказаних вимог відповідач повідомив про неможливість надання такої заяви, оскільки позивач такої заяви у травні 2022 також не подавав. В той же час, у травні 2022 позивач зверталася лише із заявою для отримання статусу дружини померлого громадянина, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою.

Разом з тим, суд зазначає, що така заява не є заявою про виплату одноразової компенсації, у зв"язку з втратою годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації на ЧАЕС, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою.

На пропозицію суду надати докази на підтвердження звернення до Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради із заявою встановленої форми та долученням необхідного переліку документів, визначених Постановою КМУ №760, позивач надіслала заяву-пояснення, в якій зазначила про те, що при звернення з позовом першою вимогою було і є поновлення строків на звернення до суду за захистом прав. Зазначає, що усно зверталася до відповідача про виплату компенсації, але кошти не приходили. Потім на її вимогу надати письмову відповідь, отримала листа від 13.01.2023, в якому повідомили про пропуск строку звернення. У відповіді відсутнє посилання на те, що вона не подавала заяву.

Разом з тим, позивач у позовній заяві не ставив питання дотримання строків звернення до суду за захистом своїх прав.

Посилання на усне звернення до відповідача про виплату компенсації суд до уваги не приймає, оскільки у відповідача відсутній обов"язок самостійно без звернення особи у встановленому порядку з відповідною заявою та переліком документів призначати зазначений вид виплати. Підставою для вирішення питання про призначення особі будь-якого виду допомоги є відповідна письмова заява.

Що стосується посилання позивача на адвокатський запит.

Так, на адвокатський запит з приводу того, чи зверталася ОСОБА_1 із заявою про виплату компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по смерті її чоловіка ОСОБА_2 , відповідач у листі від 23.02.2023 №371 повідомив, що оскільки чоловік позивач помер у вересні 2021, для отримання вищевказаної компенсації необхідно було звернутись не пізніше березня 2022. Заявниця не зверталась, так як, експертний висновок був надісланий у травні центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України.

Отже, адвокату відповідач повідомив про те, що позивач не зверталася із заявою встановленої форми у 2022 році про виплату компенсації.

З викладеного слідує, що позивач до відповідача зверталася лише із заявою довільної форми 03.01.2023, в якій просила надати відповідь про відмову у призначенні одноразової компенсації. При цьому, заяву про її виплату не подавала, що відповідачем було їй роз"яснено.

В той же час, суд погоджується з доводами відповідача та наголошує, що заява позивача від 03.01.2023 не є заявою про виплату одноразової компенсації, у зв"язку з втратою годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації на ЧАЕС, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що ні Закон №796, ні Порядок №760 не передбачають можливість поновлення строків на звернення про виплату компенсації, у зв"язку з втратою годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації на ЧАЕС, смерть якого пов"язана з Чорнобильською катастрофою, у разі такого пропуску.

Встановлені судом обставини та досліджені докази свідчать про відсутність у відповідача обов"язку на призначення позивачу одноразової компенсації у відповідності до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки вимогу закону він не порушив.

Протилежного позивачем в ході розгляду справи не доведено та свої вимоги не підтверджено належним доказами.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач в довів, що він діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений законом, а тому позов безпідставний та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Звягельської міської ради (вул. Шевченка, 16,Звягель,Житомирська область,11701. ), про визнання бездіяльність протиправною, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос