Справа № 461/2704/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 461/2704/23 пров. № А/857/10239/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року (головуючий суддя Радченко В.Є. м. Львів) у справі № 461/2704/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №778369644 від 19.01.2022 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав 08.06.2023 апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення ним п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху (далі ПДР). Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

21 червня 2023 року позивачем подано доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначено, що відповідач не надав належних доказів створення автомобілем позивача перешкод чи загрози безпеці руху. Вказує, що твердження відповідача, що автомобіль був зупинений на Т-подібному перехресті не відповідають дійсності.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про його дату, час та місце.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, постановою серії РАП №778369644 вiд 19.09.2022 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Згідно цієї постанови 06 вересня 2022 року о 11:39 водієм транспортного засобу FORD KUGA, д.н.з. НОМЕР_1 здійснено зупинку за адресою: м. Львів перехрестя пл.Маланюка-вул.Вороного, чим порушено вимоги підпункту «ґ» пункту 15.9 розділу 15 ПДР.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена правомірно, відповідачем належними та допустимими доказами доведено, що транспортний засіб позивача знаходився в межах Т-подібного перехрестя, проти бокового його проїзду, що не вiдповiдає вимогам п. 15.9 (г) розділу 15 ПДР.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2 ПДР передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливi, вони дозволяються бiля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати iншим учасникам дорожнього руху).

Згідно п. 15.9 «ґ» ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м вiд краю перехрещуваноi проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русi та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або роздiлювальна смуга.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, статтею 265-4 КУпАП наведений перелік способів розміщення транспортного засобу, які є такими, що суттєво перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху.

Зокрема, у пп. «ґ» п.2 ч.3 даної статті передбачено, що розміщення транспортного є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: «ґ» на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лiнiя розмітки або роздiлювальна смуга.

Обов`язковою умовою притягнення водія до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП є встановлення в діях водія складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони. Адміністративна відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення настає лише у випадку створення водієм перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху. Дані обставини є обов`язковими для встановлення відповідачем.

Відповідно до ст.279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, положеннями КУпАП передбачено, що у випадку виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення не вимагається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису)(за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як встановлено судом першої інстанції, транспортний засіб Ford Kuga, державний номерний знак НОМЕР_1 на дату встановлення відповідальноi особи, визначеноi ст. 14-2 КУпАП, згiдно з Єдиним реєстром транспортних засобів зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до примітки ст.14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень статті 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фото фіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано:

1) дату порушення 06.09.2022;

2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Львів, перехрестя пл.Маланюка-вул.Вороного;

3) географічні координати: 49.837646,24.028384;

4) час вчинення порушення: 11:39:23.

Фотозйомка здійснювалася за допомогою технічного засобу logic instrument fieldbook k80v2 55, про що зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен довести обставини, на яких грунтуються його заперечення на рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, постанови (фотофіксації - а.с. 36-38) позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, а саме, транспортний засіб Ford Kuga, державний номерний знак НОМЕР_1 зафіксовано в межах Т-подібного перехрестя, проти бокового його проїзду.

З вказаних фотознімків вбачається розгалуження вулиць позаду автомобіля, а саме, вул. М. Вороного та пл. Євгена Маланюка, якi i утворюють перехрестя.

Таке розміщення автомобіля не заперечується і позивачем.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що в місці, де розташований автомобіль позивача, відсутня суцільна лiнiя розмiтки або розділювальна смуга, за наявності якої зупинка проти бокового проїзду Т-подібного перехрестя є дозволеною.

Про фотофіксацію під час фіксування правопорушення зазначено в оскаржуваній постанові, а тому такі докази апеляційним судом визнаються належними та допустимими.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваною постановою позивача правомірно притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст.14-2 КУпАП, як власника транспортного засобу за порушення правил зупинки, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

З приводу покликання позивача на те, що відповідачем не доведено, що зупинка транспортного засобу створювала перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, колегія суддів зазначає, що для цілей КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, тому оскільки автомобіль був припаркований з порушенням вимог п.п «ґ» п. 15.9 ПДР України, то на переконання суду, перешкоджав дорожньому руху.

Щодо твердження апелянта про те, що частина вулиці Вороного від вул. Ф. Ліста до вул. Малої має ширину 4 метри, дана частина вулиці Вороного не відповідає вимогам, визначеним ч. 4, п.п. 1.10 п. 1 Загальних положень ПДР України до автомобільної дороги, а тому перехрестя в такому місці відсутнє, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктом 1.10 ПДР автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Як вбачається з наведеної норми, будь-яких вимог щодо ширини автомобільної дороги не передбачено.

Долучені позивачем докази проведення вимірів вул. Вороного, згідно з якими ширина цієї вулиці становить 4 метри стосуються лише проїзної частини, яка згідно з п.1.10 ПДР є елементом дороги, який призначений для руху нерейкових транспортних засобів.

Таким чином, незалежно від ширини проїзної частини в місці, де був розміщений транспортний засіб позивача, наявне Т-подібне перехрестя.

Аналіз обставин справи, встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом на підставі дослідження доказів у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.286, ст.272, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 червня 2023 у справі № 461/2704/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 12 липня 2023 року