Справа № 240/1531/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/1531/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому він з урахуванням позову у новій редакції просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні нарахування та виплаті пенсійного забезпечення з 01.08.2015 у розмірі 76 % від грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з 01.08.2015 у розмірі 76 % грошового забезпечення, з урахуванням різниці виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він був звільнений в запас через хворобу. На даний час перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пенсія йому була призначена в неналежному розмірі 70 % від відповідних сум місячного грошового забезпечення. Позивач наголошує, що протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо встановлення основного розміру пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення суперечить нормам чинного законодавства та порушує його конституційні права, а тому він звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи вислуга років позивача на день звільнення зі служби складає 27 років, а тому основний розмір міг становити лише 71%. Відповідно до чинної на час призначення позивачу редакції ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" розмір пенсії на момент її призначення не міг перевищувати 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Позивач у позовній заяві зазначає, що наказом УМВС України в Житомирській області від 30.12.2014 № 413 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено у запас (через хворобу).

Сторонами не заперечується, що позивач, починаючи з 31.12.2014, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 70% від грошового забезпечення.

Тобто на момент призначення позивачу пенсії її розмір визначений у 70% від його відповідного грошового забезпечення і такий розмір не змінювався відповідачем.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23.12.2022 позивачу роз`яснено, що згідно матеріалів пенсійної справи позивач звільнений з військової служби відповідно до ст. 64 Б-І у запас та вислуга років на день його звільнення складає 27 років. Основний розмір пенсії особам, які звільнені у запас та мають вислугу 27 років, мав становити 71%. Однак, враховуючи зміни, внесені до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, основний розмір пенсії з моменту її призначення був обчислений у розмірі 70% від грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії до виплати з 01.12.2022 становить 15887,59 грн., в тому числі індексація пенсії 1951,11 грн. (13936,48*0,14).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на відповідність ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає таке.

Преамбулою Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунку призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Положеннями пункту "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

З матеріалів справи вбачається, що вислуга років позивача становить 27 років, тобто 20 років вислуги надає йому право на 50 процентів і ще 7 повних років стажу по 3 проценти за кожен - це 21 процент грошового забезпечення додатково. Таким чином, з урахуванням приписів статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення), позивачу з 31.12.2014 року математично могло бути нараховано пенсію за вислугу років у розмірі 71% грошового забезпечення.

Відповідно до протоколу про призначення ОСОБА_1 пенсії вбачається, що йому призначено пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення з врахуванням 27 років вислуги років.

Такі дії відповідача узгоджуються з приписами чинного на день призначення позивачу пенсії законодавства.

Так, пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII, який набрав чинності з 01 травня 2014 року, до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80", а цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа №1-7/99) визначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що при здійсненні призначення позивачу пенсії відповідач правомірно застосував положення частини статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії.

Така правова позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.03.2018 по справі № 295/309/17 та постанові від 24.04.2018 по справі №686/12623/17, які, відповідно до статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зі змісту висновків Верховного Суду у зазначених справах вбачається, що має застосовуватись норма, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Вимога позивача визначити йому відсотковий розмір пенсії на підставі правової норми, яка не діяла на момент призначення пенсії, є необґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258-263 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко