Справа № 300/1063/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
"17" липня 2023 р. справа №300/1063/23
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про поновлення строку на подання позовної заяви до суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач), в інтересах якого діє адвокат Целовальніченко Наталія Євгенівна, 14.03.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі, також відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, щодо нездійснення підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 01.01.2022, у відповідності до Закону України № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з визначенням посадового окладу у сумі 12 504 (дванадцять тисяч п`ятсот чотири) гривень 24 коп розрахованого шляхом множення 2 481 (двох тисяч чотириста вісімдесят однієї) гривні -- розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт 5,04, та з визначенням окладу за військовим званням в сумі 2 084 (дві тисячі вісімдесят чотири) гривні 04 коп, розрахованого шляхом множення 2 481 (двох тисяч чотириста вісімдесят однієї) гривні розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт 0,84 та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення :
надбавка за особливості проходження служби в сумі 14 223 грн 57 коп (посадовий оклад + оклад за військовим званням+надбавка за вислугу років) х 65%;
надбавка за службу в умовах режимних обмежень в сумі 1875 грн 63 коп (посадовий оклад) х 15.0%;
премія 4 376 грн 48 коп (посадовий оклад) х 35%;
для здійснення обчислення та перерахунку з 01.01.2022 пенсії позивачу;
- зобов`язати Київський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 ОСОБА_1 , з визначенням посадового окладу у сумі 12 504 (дванадцять тисяч п`ятсот чотири) гривень 24 коп розрахованого шляхом множення 2 481 (двох тисяч чотириста вісімдесят однієї) гривні -- розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт 5,04, та з визначенням окладу за військовим званням в сумі 2 084 (дві тисячі вісімдесят чотири) гривні 04 коп, розрахованого шляхом множення 2 481 (двох тисяч чотириста вісімдесят однієї) гривні розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт 0,84 та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення :
надбавка за особливості проходження служби в сумі 14 223 грн 57 коп (посадовий оклад + оклад за військовим званням+надбавка за вислугу років) х 65%;
надбавка за службу в умовах режимних обмежень в сумі 1875 грн 63 коп (посадовий оклад) х 15.0%;
премія 4 376 грн 48 коп (посадовий оклад) х 35%;
для здійснення обчислення та перерахунку з 01.01.2022 пенсії позивачу.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 04.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання до вчинення дій залишено без розгляду з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року по справі № 300/1063/23 скасовано та передано справу на розгляд суду першої інстанції.
З`ясувавши, після відкриття провадження у справі, невідповідність адміністративного позову вимогам, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2023 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого приписами частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження даних доводів.
При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд зазначає наступне.
Чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Згідно частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є шестимісячний строк.
Суд звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти росії).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Згідно зі змістом позову, позивач просить суд визнати протиправними дії щодо відмови у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 для перерахунку пенсії, зобов`язання підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням положень постанови КМУ від 30.08.3017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2022.

Відтак, визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, суд враховує, що позивач звернувся до суду з метою захисту права на перерахунок пенсії у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення.

Так, відповідно до частини 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі, також - Закон №2262-XII), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання даної норми Кабінет Міністрів України Постановою від 13.02.2008 №45, з наступними змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі, також - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №45, видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій визначених Порядком №45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (надалі, також Постанова №704), розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовців повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З урахуванням викладеного, колишні військовослужбовці, які отримують пенсію відповідно до Закону №2262-XII, повинні були дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

Аналогічного висновку щодо встановлення початку перебігу строку звернення до суду з позовною заявою про зобов`язання відповідача видати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня календарного року для перерахунку пенсії відповідно до Закону №2262-XII дійшов Верховний Суд у постанові від 12.04.2023 у справі №380/14933/22.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пункт 4 Постанови №704 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яка діяла до 29.01.2020) визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Однак постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Таким чином, з 29.01.2020 в законодавстві відсутня норма, яка б передбачала обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Тобто, з 29.01.2020 використання при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців такого показника як встановлений законом на 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб суперечить чинному законодавству.

Текст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.02.2020 (https://reestr.court.gov.ua/Review/87266939).

Відтак, з моменту опублікування 03.02.2020 повного тексту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18, позивач повинен був дізнатися про втрату чинності пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 й, відповідно, про своє право на перерахунок пенсії, виходячи з грошового забезпечення розрахованого, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, отримання позивачем листа з відмовою відповідача у видачі відповідної довідки, наданого у відповідь на його заяву, не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, від 12.04.2023 у справі №380/14933/22).

В зв`язку вищенаведеним, суд вважає, що строк звернення до суду із позовною заявою щодо видачі відповідної довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, закінчився 01.07.2022.

Суд звертає увагу представника позивача, що Верховний Суд (постанова від 12.04.2023 у справі №380/14933/22) так і Велика Палата Верховного Суду (постанова від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а) пізніше в часі сформувала інший, в тому числі протилежний висновок.

Відтак, в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, суд враховує їх при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Крім того слід зауважити, що ОСОБА_1 ініціює спір не із територіальним органом пенсійного забезпечення, який призначає/перераховує пенсію, а із суб`єктом владних повноважень, на службі в якого до звільнення перебував позивач і від якого останній вимагає видати довідку про оновлені вихідні дані для перерахунку його пенсії.

Спір між ОСОБА_1 та Київським міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки є спором не про перерахунок пенсії, а про наявність чи відсутність права на визначення у довідці про розмір грошового забезпечення діючого службовця за аналогічною посадою, яку до звільнення обіймав позивач за показниками станом на 01.01.2022.

У такому випадку є помилковим необхідність врахування саме у цьому спорі безпосередньо, без участі органу пенсійного фонду (до якого звернуто позовні вимоги), застосовувати положення статей 51, 55 Закону №2262-ХІІ. Відповідно, цілком мотивовано є застосування положень статті 122 КАС України.

Також, суд звертає увагу на пункти 37 та 38 рішення Європейського Суду з прав людини (надалі по тексту також - Суд) від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України", за змістом яких право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Відтак, за практикою Європейського Суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що у заяві від 10.07.2023 не надано належного пояснення щодо причин пропуску позивачем строків звернення до суду в межах шестимісячного строку, які передують дню звернення до суду, в розумінні дотримання строків звернення, визначених у висновках, сформованих Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.04.2023 у справі №380/14933/22.

Відтак, позивач та його представник не обґрунтували дотримання строків звернення до суду та не подали належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.

Суд зауважує, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

До того ж, суд вважає за необхідне наголосити, що при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строк звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також, частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 15 вказаної статті встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

В зв`язку із вищенаведеним, оскільки позивачем подано позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені в заяві, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд дійшов висновку, що даний позов слід залишити без розгляду.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 120, 122, 123, 240, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання до вчинення дій, з підстав визначених представником позивача у заяві від 10.07.2023.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання до вчинення дій - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію цієї ухвали надіслати позивачу та представнику позивача через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Главач І.А.