Справа № 120/2102/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 р. Справа № 120/2102/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), яка подана її представником адвокатом Підрезою І.В. (далі - представник позивача) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.02.2018 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначену згідно із Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач зазначає, що дані про заробітну плату за період її трудової діяльності з січня 2001 року по листопад 2002 року на території РФ в ТОВ «Агава» на посаді гранувальника алмазів відповідно до довідки виданої ТОВ «Агава б/н та трудовий стаж за період роботи 03.10.1994 по 01.02.1998 на посаді продавця в МП «Буг» не були взяті до уваги відповідачем при призначені їй пенсії. Позивач зауважує, що надала відповідачу всі необхідні документи, які підтверджують стаж та заробітну плату за спірні періоди.

За таких обставин позивач вважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправно не врахувало довідку про заробітну плату за період з січня 2001 року по листопад 2002 року на території РФ в ТОВ «Агава» на посаді гранувальника алмазів, а також стаж її трудової діяльності згідно записів трудової книжки з 03.10.1994 по 01.02.1998 на посаді продавця в МП «Буг» і, як наслідок, невірно нарахувало розмір пенсії при її призначенні та подальшій виплаті.

Ухвалою суду від 13.03.2023 дану позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 123 КАС України та запропоновано позивачу в 10-денний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

17.03.2023 від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Однак, ухвалою суду від 27.03.2023 позовну заяву в частині позовних вимог, що стосуються оскарження бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії за період з 01.02.2018 по 01.09.2022 повернуто позивачеві згідно ч. 2 ст. 123 КАС України у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Іншою ухвалою від 27.03.2023 судом відкрито провадження у справі в решті позовних вимог, що стосуються періоду перерахунку її пенсії починаючи з 02.09.2022 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.04.2023 та 01.05.2023 на адресу суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву. Так, заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що в розрахунок страхового стажу при призначенні пенсії позивачу враховано періоди її роботи на території російської федерації з 01.01.2001 по 29.11.2002 та з 01.12.2002 по 27.10.2006. Відповідач вказує, що відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV в розрахунок середньомісячного заробітку також враховано, зокрема, періоди з грудня 2000 року по жовтень 2006 року згідно довідки №29/2018-к від 26.02.2018. Поряд із тим відповідач зазначає, що при розрахунку пенсії позивачу не врахований період стажу з 03.10.1994 по 01.02.1998, оскільки в записі №11 дата наказу дописана іншим кольором чорнила. Також відповідач наголошує, що твердження позивача щодо безпідставного неврахування довідки про заробітну плату в ТОВ «Агава» за період січня 2001 року по листопад 2002 року є хибними з огляду на те, що насамперед вказана довідка нею до органів Пенсійного фонду не подавалася, про що свідчать матеріали пенсійної справи. Крім того, відсутність реквізитів (номера і дати її видачі) позбавляє можливості визначення часу її видачі.

Окрім того відповідач зазначає, що ОСОБА_1 п`ять разів зверталась із заявами про перерахунок пенсії, проте жодного разу до заяви вказана довідка не додавалась. Таким чином, на переконання відповідача, позивач позбавила органи Пенсійного фонду можливості винести будь яке рішення щодо врахування або не врахування сум заробітної плати, зазначених в ній.

Щодо неврахування до страхового стажу періоду з 03.10.1994 по 01.02.1998, оскільки в записі №11 дата наказу дописана іншим кольором чорнила, то відповідач повідомляє, що твердження того, що позивач не була обізнана щодо даного факту також є неправдивими, оскільки листом №223/11-42-1/05 від 28.02.2018 було повідомлено про необхідність надання уточнюючої довідки про період роботи в МП «Буг» або повідомити про місце знаходження організації для надання їй допомоги у витребуванні необхідних документів. Зазначеною можливістю ОСОБА_1 не скористалася за власним бажанням.

За таких обставин відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними, а тому у їх задоволенні просить суд відмовити.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 з 01.02.2018 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену згідно із Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З метою отримання інформації про розмір пенсії позивача із зазначенням періодів трудової діяльності, які були взяті до уваги при визначенні розміру її пенсії та із зазначенням даних про заробітну плату та складових частин пенсії, представник позивача 01.02.2023 звернулась до відповідача із відповідним адвокатським запитом.

Із відповіді пенсійного органу на адвокатський запит представника позивача, ОСОБА_1 дійшла висновку, що при призначені їй пенсії за віком дані про заробітну плату за період її трудової діяльності з січня 2001 року по листопад 2002 року на території РФ в ТОВ «Агава» на посаді гранувальника алмазів відповідно до довідки виданої ТОВ «Агава та страховий стаж за період роботи 03.10.1994 по 01.02.1998 на посаді продавця в МП «Буг» не були взяті до уваги відповідачем.

Вважаючи, що пенсійний орган протиправно не врахував відомості про її заробітну плату та безпідставно не зарахував вказаний період її трудової діяльності до страхового стажу, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Так, законодавством, яке діяло до прийняття Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, а саме статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII визначено періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу. Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII (далі - Закон від 05.11.91 № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) також визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а, 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

Як слідує із матеріалів справи, відповідачем при розрахунку пенсії позивача не врахований до страхового стажу період роботи з 03.10.1994 по 01.02.1998, оскільки в записі №11 її трудової книжки дата наказу дописана іншим кольором чорнила.

Так, на момент внесення у трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 спірних записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Зокрема, пунктами 2.3, 2.4 Інструкції № 58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як зазначено у пункті 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Досліджуючи копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що позивач з 03.10.1994 прийнята на роботу продавцем в МП «Буг», наказ №121 від 03.10.1994 (запис 10). Наступним записом в трудовій книжці (запис 11), позивач з 01.02.1998 звільнена за власним бажанням, наказ №73 від 01.02.1998.

Отже, період трудової діяльності позивача з 03.10.1994 по 01.02.1998 в МП «Буг» підтверджуються записами трудової книжки (записи №№10-11).

Суд враховує, що вказані записи містять всі необхідні відомості про роботу у спірний період, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дату звільнення, зазначення відомостей, на підстави чого внесена відповідні записи (номери та дати наказів). Крім того запис №11 про звільнення позивача завірений печаткою підприємства та містить підпис уповноваженої особи.

Також суд зазначає, що записи у трудовій книжці позивача є вчиненими у хронологічному порядку та правильній логічній послідовності, оскільки після звільнення позивач наступного дня 02.02.1998 прийнята продавцем в концерн «ВБР» (запис № 12 трудової книжки). Наведене спростовує будь-які сумніви у можливому маніпулюванні з цими записами. Тобто, суд вважає такі записи належними та допустимими доказами для підтвердження трудового стажу позивача.

Водночас, щодо доводів відповідача про не зарахування до страхового стажу позивача вказаний період її роботи з 03.10.1994 по 01.02.1998, оскільки в записі №11 дата наказу дописана іншим кольором чорнила, то суд зазначає, що п. 2.4 Інструкції № 58 не містить заборон про те, що записи не можуть виконуватись різними чорнилами допустимих кольорів (чорного, синього або фіолетового кольорів).

Суд зазначає, що посадові особи відповідача не є фахівцями в галузі почеркознавчих досліджень та не можуть кваліфіковано встановлювати тотожність чи ідентичність почерків, способу вчинення записів та предметів, якими ці записи нанесені. Аналогічний висновок вказаний в постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 127/13762/17.

Відтак, на переконання суду, така підстава для не зарахування спірного періоду трудового стажу позивача як те, що дата наказу про звільнення дописана іншим кольором чорнила не є тим недоліком трудової книжки чи записів у ній, за наявності якого трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим, оскільки визначальною підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Поряд із тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення (адміністрації підприємства), а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

Разом із тим, суд додатково зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містить трудова книжка, позаяк такі недоліки не пов`язані із виною позивача.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Відтак, підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що оскільки записами трудової книжки позивача підтверджується спірний період її трудової діяльності з 03.10.1994 по 01.02.1998, тому не зарахування ГУ ПФУ у Вінницькій області цього спірного періоду до страхового стажу з суто формальних підстав є протиправним.

Що ж до іншої частини позовних вимог про врахування довідки про заробітну плату за період з січня 2001 року по листопад 2002 року на території РФ в ТОВ «Агава» на посаді гранувальника алмазів, то суд зазначає, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Водночас, як наголошує відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, в розрахунок страхового стажу при призначенні пенсії ОСОБА_1 враховано період її роботи на території РФ з 01.01.2021 по 29.11.2020 та з 01.12.2002 по 27.10.2006, а відповідно до ст. 40 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV в розрахунок середньомісячного заробітку також враховано, зокрема, періоди з грудня 2000 року по жовтень 2006 року.

Натомість, відповідач у відзиві підтверджує, що позивачем спірна довідка про заробітну плату в ТОВ "Агава" без номера та дати до органів Пенсійного фонду не подавалась, та, відповідно, в матеріалах як електронної так і паперової пенсійної справи такий документ відсутній, а отже і жодних рішень щодо врахування чи не врахування такої довідки пенсійним органом не приймалося, оцінка належності та достовірності такого документа не надавалась.

Також суд враховує, що і позивачем до матеріалів справи не долучено належних доказів про те, що остання зверталась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі вищезазначеної довідки про заробітну плату ТОВ "Агава" без номера та дати та відповідач ухвалював відповідне рішення з цього приводу.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача, що у випадку неподання такої довідки орган Пенсійного фонду був позбавлений можливості надати їй оцінку та винести будь-яке рішення щодо врахування чи неврахування сум заробітної плати, зазначених у такій довідці. Відповідно, висновок позивача про порушення її прав в цьому випадку є передчасним.

А відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Відтак враховуючи, обґрунтованість частини заявлених позивачем позовних вимог щодо неврахування відповідачем до стажу роботи позивача період 03.10.1994 по 01.02.1998, з метою поновлення порушеного права позивача в цій частині, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди її трудової діяльності з 03.10.1994 по 01.02.1998 на посаді продавця в МП «Буг» та здійснити з 02.09.2023 (з урахуванням строків звернення до суду) перерахунок та виплату пенсії з урахуванням відповідного стажу роботи та з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В решті ж позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову у визначений судом спосіб.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору згідно положень статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме, на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 536,80 грн. ( 1/2 від 1073,60 грн.)

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком стажу роботи за період з 03.10.1994 по 01.02.1998 на посаді продавця в МП «Буг».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди її трудової діяльності з 03.10.1994 по 01.02.1998 на посаді продавця в МП «Буг» та здійснити ОСОБА_1 з 02.09.2022 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням стажу роботи за період з 03.10.1994 по 01.02.1998, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14.07.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович