Справа № 500/159/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/159/23 пров. № А/857/7186/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Іщук Л.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання: Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року (ухвалене головуючою-суддею Чепенюк О.В., час проголошення рішення 15 год 37 хв у м.Тернополі, повний текст судового рішення складено 24 березня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168 від 28.02.2022 (далі - Постанова №168) за період з 01.06.2022 по 11.09.2022, а також з 12.10.2022 по 15.12.2022 у розмірі 100000 грн та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому недоплачену додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 за вказаний період у розмірі 100000,00 грн, з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди, а також стягнути з в/ч НОМЕР_1 на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 06.06.2022 по 20.12.2022 у розмірі по 100000,00 грн пропорційно з розрахунку на місяць та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену додаткову винагороду, передбачену цією постановою у розмірі 100000,00 пропорційно з розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за такі періоди : 06.06.2022, з 11.06.2022 по 30.06.2022 включно, з 01.07.2022 по 05.07.2022 включно та з 12.07.2022 по 31.07.2022 включно. з 01.08.2022 по 12.08.2022 включно та з 14.08.2022 по 31.08.2022 включно; з 01.09.2022 по 11.09.2022 включно, з 12.10.2022 по 14.10.2022 включно та з 27.10.2022 по 31.10.2022 включно; з 01.11.2022 по 16.11.2022 включно та з 23.11.2022 по 30.11.2022 включно; з 01.12.2022 по 20.12.2022 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Постановою №168 передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, лише за весь час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, тобто за період безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я включно з часом на переміщення в закладах охорони здоров`я, або перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (далі - ВЛК), в подальшому виплата додаткової винагороди здійснюється на загальних підставах. В окремому дорученні Міністерства оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 вказано, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК. Вказує, що у період з 21.04.2022 по 06.06.2022 позивач безперервно перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, 06.06.2022 прибув зі стаціонарного лікування та обстеження до пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 , по цю дату рахувався період його безперервного лікування. З 06.06.2022 по 11.06.2022 позивач перебував в пункті постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 , далі вибув у відпустку за станом здоров`я, а тому з 06.06.2022 перерваний період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, відтак відсутні правові підстави для виплати спірної винагороди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача Левківа П.Б., Лободи Г.П, які підтримали апеляційну скаргу, позивача та його представника Слізяк М.М., яка заперечила проти її задоволення, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 12.03.2021 по теперішній час перебуває на службі в ЗСУ за контрактом, що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 від 15.07.2021, є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 01.04.2022 .

У період з 25.02.2022 по 21.04.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що не заперечується відповідачем.

21.04.2022 під час виконання обов`язків військової служби, у бойовій обстановці, під час виконання бойових завдань з відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, внаслідок бойового ураження противником під час артилерійського обстрілу вогневої позиції в районі населеного пункту Золочів Богодухівського району Харківської області, під час захисту Батьківщини, ОСОБА_1 отримав вогнепальне наскрізне проникаюче торако-абдомінальне поранення з ушкодженням тонкої та товстої кишки. Гемоперитонеум. Правобічний гемоторакс. Вогнепальне осколкове наскрізне поранення лівого плеча з повним пошкодженням плечової артерії, про що свідчить зміст довідки про обставини травми №2393/а від 25.09.2022, виданої в/ч НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 21.04.2022 по 29.04.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, що підтверджується відомостями виписки №3265 від 29.04.2022 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

У період з 29.04.2022 по 15.05.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради, про що свідчать відомості карти пацієнта, який вибув із стаціонару №6321 від 15.05.2022.

У період з 15.05.2022 по 06.06.2022 позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в Національному військово-медичному клінічному центрі Головний військовий клінічний госпіталь (виписний епікриз №5912 від 06.06.2022).

Згідно довідки ВЛК №3938 від 06.06.2022, виданою військово-медичним клінічним центром Головний військовий клінічний госпіталь, м. Київ, поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини поранення не надана); потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Обставини про перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я зафіксовані у відповідних наказах командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) : №94 від 22.04.2022; №101 від 30.04.2022; №117 від 17.05.2022; №141 від 11.06.2022.

Так, відповідно до п.п.2.2.3 п.2 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 11.06.2022 солдата ОСОБА_1 , водія шостої гармати другого артилерійського взводу другої артилерійської батареї першого артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 визнано таким, що 06.06.2022 прибув зі стаціонарного лікування на обстеження до пункту постійної дислокації частини, підстава рапорт від 11.06.2022. Одночасно відповідно до п.п.3.1.2 п.2 позивачу було надано відпустку за станом здоров`я терміном на двадцять п`ять діб з 11.06.2022 по 05.07.2022.

У період з 06.07.2022 по 11.07.2022 позивач перебував у в/ч НОМЕР_1 згідно наказів командира частини (по стройовій частині) №165 від 07.07.2022, №169 від 12.07.2022 .

У період з 12.07.2022 ОСОБА_1 перебував на обстеженні у військово-медичному центрі Західного регіону м. Львів, що підтверджується наказами командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №169 від 12.07.2022, №170 від 13.07.2022.

У період з 13.07.2022 по 11.08.2022 позивач знаходився у відпустці за станом здоров`я, про що свідчать накази командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №170 від 13.07.2022 та №196 від 10.08.2022.

12.08.2022 позивач проходив огляд ВЛК КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради, а 13.08.2022 перебував у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно довідки ВЛК №526/5 від 12.08.2022, виданою КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради Захарову І.О., поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

У період з 14.08.2022 по 11.09.2022 позивач знаходився у відпустці за станом здоров`я (накази №200 від 14.08.2022, №227 від 11.09.2022), з 12.09.2022 по 11.10.2022 перебував у в/ч НОМЕР_1 , з 12.10.2022 по 14.10.2022 перебував на обстеженні у військово-медичному центрі Західного регіону м. Львів згідно з наказами командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №258 від 12.10.2022, №272 від 26.10.2022, з 15.10.2022 по 26.10.2022 перебував у в/ч НОМЕР_1 , з 27.10.2022 по 16.11.2022 вибув з в/ч на обстеження та лікування, знаходився у військово-медичному центрі Західного регіону м. Львів, накази командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №273 від 27.10.2022 та №294 від 17.11.2022.

Відповідно до довідки ВЛК №1592/1 від 15.11.2022, виданої військово-медичним клінічним центром Західного регіону, поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, довідка про обставини поранення №1310 від 19.05.2022, видана ТВО командира в/ч НОМЕР_4 , згідно класифікатора важкості отриманих травм, дана травма відноситься до важких (наказ МОЗ №370 від 04.07.2022); потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

У період з 17.11.2022 по 22.11.2022 ОСОБА_1 перебував у в/ч НОМЕР_1 , з 23.11.2022 по 20.12.2022 знаходився у відпустці за станом здоров`я, підстава : накази командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №300 від 23.11.2022, №330 від 23.12.2022.

Після прибуття з відпустки позивач у період з 21.12.2022 до 09.12.2022 перебував у в/ч НОМЕР_1 , з 09.01.2023 вибув на лікування та обстеження у військово-медичний центр Західного регіону м. Львів згідно з наказами командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.01.2023 №8.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №828 від 04.07.2022 було виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн пропорційно з розрахунку на місяць за період з 01.06.2022 по 05.06.2022.

Відповідно до відомостей виписного епікризу №5912 від 06.06.2022, виданого ОСОБА_1 . Національним військово-медичним клінічним центром Головний військовий клінічний госпіталь, лікування хворого проходило у період з 15.05.2022 по 06.06.2022.

Одночасно в наказі командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 11.06.2022 вказано про прибуття солдата ОСОБА_1 06.06.2022 зі стаціонарного лікування та обстеження до пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 , зі сніданку 11.06.2022 його зараховано на котлове забезпечення, підстава рапорт від 11.06.2022.

У подальшому виплата щомісячної додаткової винагороди проводилася позивачу у розмірі 30000,00 грн на місяць, що не заперечується відповідачем. На виконання вимог ухвали суду відповідач надав суду довідку №92 від 16.02.2023 про нараховане та виплачене грошове забезпечення та додаткову винагороду ОСОБА_1 за період з 01.06.2022 по 31.12.2022.

З довідки слідує, що протягом періоду з 01.06.2022 по 31.12.2022 позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн (пропорційно з розрахунку на місяць) лише за період з 01.06.2022 по 05.06.2022.

З виписки по картковому рахунку позивача вбачається, що в липні 2022 року йому було виплачено додаткову винагороду у розмірі 29550,00 грн (за червень), в серпні 2022 року - 29550,00 грн (за липень), у вересні 2022 року - 29550,00 грн (за серпень), у жовтні 2022 року - 29550,00 грн (за вересень), у листопаді 2022 року - 29550,00 грн (за жовтень).

Не погоджуючись з тим, що відповідач не нарахував та не виплатив додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн за період з 01.06.2022 по 11.09.2022 та з 12.10.2022 по 15.12.2022, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій в/ч НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК у період з 06.06.2022 по 20.12.2022 у розмірі по 100000,00 грн пропорційно з розрахунку на місяць (крім періоду знаходження у військовій частині). Також вказав про наявність підстав для задоволення у відповідній частині похідної позовної вимоги про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу недоплачену додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі по??? 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за спірні періоди перебування на лікуванні та у відпустці через отриману травму.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до п.17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України №64 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан, який триває по сьогодні.

На виконання Указів Президента України №64 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 була прийнята Постанова №168, пунктом першим якої передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 були внесені зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Судом встановлено, що позивач отримав травму під час безпосередньої участі у бойових діях, а саме вогнепальне наскрізне проникаюче торако-абдомінальне поранення з ушкодженням тонкої та товстої кишки. Гемоперитонеум. Правобічний гемоторакс. Вогнепальне осколкове наскрізне поранення лівого плеча з повним пошкодженням плечової артерії.

Як видно з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №2393/а від 25.09.2022, виданої в/ч НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 21.04.2022 отримав вогнепальне наскрізне проникаюче торако-абдомінальне поранення з ушкодження тонкої та товстої кишки. Гемоперитонеум. Правобічний гемоторакс. Вогнепальне наскрізне поранення лівого плеча з повним пошкодженням плечової артерії. Травма отримана під час виконання обов`язків військової служби, у бойовій обстановці, під час виконання завдань з відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, внаслідок бойового ураження противником під час артилерійського обстрілу вогневих позицій в районі населеного пункту села Золочів Богодухівського району Харківської області, під час захисту Батьківщини.

Згідно довідки ВЛК №1592/1 від 15.11.2022, виданої військово-медичним клінічним центром Західного регіону після отримання довідки про обставини поранення, стосовно позивача зазначено : поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, згідно класифікатора важкості отриманих травм, дана травма відноситься до важких (наказ МОЗ №370 від 04.07.2022), зокрема, і цієї довідки, наданої додатково з правильними даними і відомостями про військовослужбовця та обставини поранення.

Матеріалами справи (висновками, виписками, довідками лікувальних установ) підтверджується, що позивач перебував на лікуванні у різні періоди з 21.04.2022 по 20.12.2022 та різних закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням вогнепального поранення 21.04.2022, а також на підставі відповідних висновків ВЛК та за результатами обстеження спеціалістами вибував у відпустку за станом здоров`я.

Так, у червні 2022 року позивач з 01.06.2022 по 06.06.2022 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в Національному військово-медичному клінічному центрі Головний військовий клінічний госпіталь, проте йому фактично було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн за місяць за період з 01.06.2022 по 05.06.2022.

Проте, не нараховано та не виплачено спірну винагороду за 06.06.2022.

Вказану обставину представник відповідача не заперечував у судовому засіданні.

Також, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №141 від 11.06.2022 вказано нижчепойменованих військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 вважати такими, що прибули до пункту постійної дислокації частини, з 11.06.2022 зарахувати на котлове забезпечення зі сніданку, визнати солдата ОСОБА_1 таким, що 06.06.2022 прибув зі стаціонарного лікування та обстеження до пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 , як підставу вказано рапорт від 11.06.2022.

З 11.06.2022 по 05.07.2022 позивач вибув у відпустку за станом здоров`я, потреба у наданні якої підтверджена довідкою ВЛК №3938 від 06.06.2022, виданою військово-медичним клінічним центром Головний військовий клінічний госпіталь, м. Київ.

З 07.06.2022 по 10.06.2022 включно позивач вважається таким, що перебував у місці дислокації військової частини та не має права на отримання додаткової винагороди у вказаному розмірі.

З 06.07.2022 по 11.07.2022 включно позивач перебував у місці дислокації військової частини.

12.07.2022 позивач перебував на обстеженні та лікуванні у військово-медичному центрі Західного регіону м. Львів, пов`язаному з отриманим важким пораненням.

З 13.07.2022 по 11.08.2022 перебував у відпустці за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК №2466 від 11.07.2022, виданою військово-медичним клінічним центром Західного регіону.

12.08.2022 позивач перебував на обстеженні та проходив медичний огляд ВЛК КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради через ту ж отриману тяжку вибухову травму.

13.08.2022 позивач перебував у місці дислокації військової частини.

З 14.08.2022 по 11.09.2022 позивач знаходився у відпустці за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК №526/5 від 12.08.2022, виданою КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради.

13.08.2022 позивач перебував у місці дислокації військової частини та не має права на отримання додаткової винагороди у вказаному розмірі.

У вересні 2022 року позивач, як вже вказано вище, по 11.09.2022 перебував у відпустці за станом здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК №526/5 від 12.08.2022, виданою КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради.

З 13.09.2022 по 30.09.2022 включно позивач перебував у місці дислокації військової частини та не має права на отримання додаткової винагороди у вказаному розмірі.

У жовтні 2022 року згідно наказів по в/ч НОМЕР_1 позивач з 12.10.2022 по 14.10.2022 та з 27.10.2022 вибував на лікування та обстеження у Військово-медичний центр Західного регіону м. Львів.

З 01.11.2022 по 16.11.2022 знаходився на лікуванні та обстеженні у Військово-медичному центрі Західного регіону м. Львів, що підтверджується витягом з медичної карти стаціонарного хворого №14922 від 16.11.2022.

З 23.11.2022 по 20.12.2022 знаходився у відпустці за станом здоров`я, необхідність якої підтверджена довідкою ВЛК від 15.11.2022 №1592/1, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону.

З 17.11.2022 по 22.11.2022 включно позивач перебував у місці дислокації військової частини.

З 01.12.2022 по 20.12.2022 включно позивач також знаходився у відпустці за станом здоров`я.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн здійснюється тим військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Беззаперечним є той факт, що позивач перебував у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Однак умовою для виплати цієї винагороди є та обставина, що поранення чи травма мають бути тяжкі.

Відповідно до довідки ВЛК №1592/1 від 15.11.2022 травма, яку отримав позивач є тяжкою.

Зважаючи на характер травми, що зазначений у вказаній вище довідці ВЛК, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн, як такий, що перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Отже, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав поранення 21.04.2022, пов`язане із захистом Батьківщини, за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 21.04.2022, та за всі періоди перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК.

Посилання відповідача на те, що лікування має бути безперервним колегія суддів не бере до уваги, оскільки положення Постанови №168 такої вимоги не містять.

При цьому, як слушно зауважив суд першої інстанції, виплата грошової допомоги стосується періоду, за який позивач перебував на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК, внаслідок одного і того ж тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини.

За встановлених вище обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій в/ч НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК у період з 06.06.2022 по 20.12.2022 у розмірі по 100000,00 грн пропорційно з розрахунку на місяць (крім періоду знаходження у військовій частині).

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення у відповідній частині і похідної позовної вимоги та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу недоплачену додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі по 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за такі періоди : з 06.06.2022, з 11.06.2022 по 30.06.2022 включно, з 01.07.2022 по 05.07.2022 включно та з 12.07.2022 по 31.07.2022 включно, з 01.08.2022 по 12.08.2022 включно та з 14.08.2022 по 31.08.2022 включно, з 01.09.2022 по 11.09.2022 включно, з 12.10.2022 по 14.10.2022 включно та з 27.10.2022 по 31.10.2022 включно, з 01.11.2022 по 16.11.2022 включно та з 23.11.2022 по 30.11.2022 включно, з 01.12.2022 по 20.12.2022 включно.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу за подання позовної заяви, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що співмірним до складності справи буде сума таких витрат у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року по справі №500/159/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук
У зв`язку із перебуванням головуючого судді Кухтея Р.В. у відпустці з 03.07.2023 по 07.07.2023 включно повний текст постанови складений та підписаний повним складом суду 13.07.2023.