Справа № 620/6141/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/6141/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 11.05.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» (далі Установа, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації у повному розмірі за неотримане речове майно протягом служби без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2022;

- зобов`язати відповідача виплатити йому грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно протягом служби в повному обсязі без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2022.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не було нараховано та виплачено йому грошову компенсацію за неотримане речове майно, у зв`язку зі звільненням із служби.

Ухвалою судді від 24.05.2023 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом, прийнято справу до свого провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також установлено відповідачу 15-денний строк для надання відзиву на позов.

У встановлений ухвалою суду строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову та, погоджуючись із правом позивача на отримання спірної компенсації, заперечував щодо її нарахування і виплати «до підписання наказу про виключення зі списків особового складу, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, станом на 01.01.2022», у зв`язку з її безпідставністю. Крім того, зазначає про недотримання позивачем строків звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Установі та наказом начальника від 14.01.2022 №6/ОС-22 звільнений із займаної посади відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), з 31.01.2022 (а.с. 29).

Відповідно до довідки від 01.02.2022 грошова компенсація за належні позивачеві до видачі предмети речового майна становить 13308,35 грн. (а.с. 12).

01.02.2022 позивачем подано заяву про перерахунок на його особовий рахунок спірної компенсації (а.с. 30).

04.01.2023 ОСОБА_1 повторно подано заяву про виплату компенсації за неотримане речове майно.

Листом від 23.01.2023 №6/6АЗвих Установою повідомлено, що грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. При надходженні коштів ОСОБА_1 буде виплачена зазначена компенсація (а.с. 11).

Станом на день звернення до суду з позовом вказана компенсація відповідачем виплачена не була, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року №2713-IV визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження (далі Закон №2713-IV).

Відповідно до статті 23 Закону №2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначенийЗаконом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» затверджено Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі Порядок №578, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктом 2 Порядку №578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Відповідно до пункту 23 Порядку №578 грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається ДПтС відповідно до їх закупівельної вартості.

За приписами пункту 27 Порядку №578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Відповідно до пункту 60 Порядку №578для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Суд встановив, що 01.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за недоотримане під час служби речове майно, проте виплата не проведена.

01.02.2022 відповідач надав довідку, відповідно до якої вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, становить 13308,35 грн (а.с. 12).

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що після звільнення позивача зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України за ним зберігається право на грошову компенсацію вартості за невикористане речове майно, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачеві грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 13308,35 грн, є протиправною.

Вказана правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та від 30.07.2020 по справі №820/5767/17.

Є безпідставними та відхиляються судом посилання відповідача на те, що Установа з об`єктивних обставин, за відсутності фінансування, не має можливості виплатити позивачеві грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна, оскільки зазначені обставини не звільняють від обов`язку виконати вимоги нормативно-правових актів, які є чинними та не скасовані у встановленому законодавством порядку.

Також суд відхиляє посилання відповідача на те, що написання позивачем заяви у наступний день після звільнення унеможливлює проведення спірної виплати в день звільнення, оскільки право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від даного факту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, невиплативши позивачу грошову компенсацію вартості за невикористане речове майно, допустив протиправну бездіяльність.

Оскільки відповідачем протиправно невиплачено грошову компенсацію вартості за невикористане речове майно, належним способом захисту порушеного права буде стягнення з Установи на користь позивача грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 13 308 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності.

Щодо доводів відповідача про недотримання позивачем строків звернення з даним позовом суд зазначає, що дане питання досліджувалось при вирішенні питання щодо відкриття провадження по справі. Ухвалою суду від 24.05.2023 позивачу строк на звернення до суду з даним позовом поновлено. Суд не знаходить підстав для відступу від вказаних висновків.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але неотримане речове майно в сумі 13 308 (тринадцять тисяч триста вісім) грн. 35 коп.

Стягнути з Державної установи «Чернігівській слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 13 308 (тринадцять тисяч триста вісім) грн. 35 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 липня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Державна установа «Чернігівський слідчий ізолятор» (, вул. Реміснича, 2, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна