Справа № 280/572/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2023 року м.Дніпросправа № 280/572/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі № 280/572/23 (суддя Мінаєва К.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) про відмову у перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 від 04.01.2023 №127/14063/К-02/8-0800/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 08.12.2022 №33/28-3914 (включаючи усі вказані додаткові види грошового забезпечення), що попередньо скеровувалась до відповідача, з 01.12.2019, без обмеження максимального розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що звернувся до відповідача з довідкою про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії, призначеної на підставі норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, проте, отримав відмову у здійсненні такого перерахунку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Так, суд:

- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 08.12.2022 №33/28-3914, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області»;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 08.12.2022 №33/28-3914, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області також подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, проте ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків скарги.

Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст.311 КАС України в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 31.05.2016 (а.с. 9).

Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» підготовлено та видано позивачу довідку про розмір грошового забезпечення від 08.12.2022 №33/28-3914, відповідно до якої грошове забезпечення позивача за листопад 2019 року згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» за прирівняною посадою поліцейського становить: посадовий оклад 2 600,00 грн.; оклад за спеціальним званням (майор поліції) 2 000,00 грн.; надбавка за стаж служби в поліції 45% - 2 070,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 45,03% - 3 003,50 грн.; премія 64,75% - 6 263,59 грн.; всього 15 937,09 грн. Довідку складено з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду м.Києва по справі від 14.05.2019 №826/12704/18 (набрало законної сили 19.11.2019) та постанови Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 (а.с. 12).

На відповідне звернення позивача щодо перерахунку пенсії на підставі довідки відповідачем листом від 04.01.2023 №127-14063/К02/8-0800/23 повідомлено, що з 01.07.2021 позивачу проведено перерахунок пенсії шляхом встановлення щомісячної доплати до основного розміру пенсії в сумі 2 000 грн., яку буде враховано (зменшено) під час подальших перерахунків пенсії. Також роз`яснено, що оскільки пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва з 19.11.2019 визнано протиправним та скасовано, а інші рішення щодо перерахунку Урядом не приймались, підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії по довідкам, які складені та надані після 19.11.2019, відсутні (а.с. 10).

Вважаючи відмову відповідача у перерахунку пенсії на підставі нової довідки протиправною, позивач звернувся з даним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що право позивача на перерахунок його пенсії на підставі довідки порушено, при цьому, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог щодо перерахунку пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, суд прийшов до висновку про їх передчасність.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». В тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а та від 4 лютого 2020 року у справі №320/7969/17.

Колегія суддів, зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Згідно матеріалів справи, на час звернення позивача до суду з цим позовом відповідач не здійснював перерахунок пенсії позивача з урахуванням наданої нової довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» від 08.12.2022 №33/28-3914.

Будь-яких відомостей, які свідчать про прийняття відповідачем рішення, вчинення дій або бездіяльності щодо нарахування та виплати позивачу пенсії з обмеженням максимального розміру, матеріали справи не містять, а тому вказані вимоги є передчасними та задоволенню не підлягали.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі позивача, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі № 280/572/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак