Справа № 320/21894/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 липня 2023 року м. Київ № 320/21894/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київської міської прокуратури з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Київської міської прокуратури від 31.10.2022 №1855к;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді прокурора Київської місцевої прокуратури №4, що є самостійним структурним підрозділом Київської міської прокуратури.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до вимог пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Аналіз цих процесуальних положень вказує на необхідність зазначення позивачем у позовній заяві норм законодавства, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу звільнення позивача з публічної служби, яке, за аргументами позивача, є безпідставним та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача буде поновлення ОСОБА_1 на роботі.

При цьому слід зазначити, що в позовній заяві взагалі відсутнє нормативно-правове обґрунтування позовних вимог та посилання на правові норми, що можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Позивачем не наведено жодної норми законодавства, опираючись на яку позивач вбачає наявність підстав для скасування оскаржуваного наказу та поновлення її на роботі, на які посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем лише зазначено статтю 51 Конституції України, однак не наводить жодних обґрунтувань щодо звернення із даним позовом саме до Київського окружного адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства.

У зв`язку з викладеним позивачу слід подати до суду позовну заяву, яка б містила належне правове обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачаться з тексту позовної заяви, позивач, зокрема, просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Київської міської прокуратури від 31.10.2022 №1855к.

Тобто, даний спір стосується проходження позивачем публічної служби, а тому у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

При цьому з тексту позовної заяви вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізнався ще 31.10.2022, проте, до суду з даним позовом звернувся лише 27.06.2023, що підтверджується відміткою про одержання позовної заяви судом на даній позовній заяві за вх. №28550/23, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду.

Суддя зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95946021) зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, позивач до позовної заяви долучив заяву про поновлення пропущеного строку, яку обґрунтував тим, що такий строк на звернення пропущений нею із поважних причин. Вказала, що 24.02.2022 під час повномасштабного вторгнення рф вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, знаходилась на території м. Буча Київської області, знаходилась у стані вагітності. По 09.03.2022 разом із сином знаходилась на тимчасово окупованій території. Надалі, використавшись евакуаційним коридором, виїхала з тимчасово окупованої території до м. Києва. 10.03.2022, враховуючи проходження її чоловіком військової служби на території Київського гарнізону (по теперішній час також), її чоловіком та нею прийнято рішення щодо вивезення родини за межі України. Так, у березні 2022 року, вона, перебуваючи в стані вагітності, та її малолітній син ОСОБА_2 виїхали до Федеративної Республіки Німеччина, де ІНФОРМАЦІЯ_1 нею народжено дитину ОСОБА_3 . У зв`язку із важкістю документального оформлення документів молодшому сину ОСОБА_3 для виїзду з території ФРН, вона разом з дітьми перебувала на території ФРН по травень 2023 року.

Стверджує, що травні 2023 року прибула до України, у зв`язку з чим отримала можливість скористатися своїм правом на оскарження дій суб`єкта владних повноважень.

Вважає, що причини пропуску нею строку про оскарження дій суб`єкта владних повноважень є поважними, оскільки, відповідно до норми ст. 51 Конституції України щодо обов`язку батьків піклуватися про своїх неповнолітніх дітей вона виконувала свій конституційний обов`язок та піклувалася про безпеку своїх дітей.

Проте, судом встановлено, що позивачем на підтвердження вказаного вище не наданні належні докази, зокрема, докази того, що позивач з листопада 2022 року по травень 2023 року перебувала за межами країни, що і стало підставою для порушення строків на звернення до суду з даним позовом .

Суддя зазначає, що позивачем до суду не надано доказів звернення до суду з дотриманням строку, визначеного ст. 122 КАС України та не надано належним чином обґрунтованої заяви про його поновлення.

Отже, наведені вище обставини свідчать про невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст. 160, ст. 161 КАС України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунуті у десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали шляхом подання до суду:

- нової редакції позовної заяви з нормативно-правовим обґрунтуванням заявлених позовних вимог;

- заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку.

Керуючись статтями 161, 169, 171 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати (вручити) позивачеві (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Щавінський В.Р.