Справа № 207/5060/21
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/5060/21
№ 2-а/207/8/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати неправомірною та скасувати постанову серії БАА № 135200 від 10.11.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , винесену інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Лозовським О.В. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, та провадження по справі закрити.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 10.11.2021 року інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Лозовським О.В. винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме зазначеною постановою інспектором встановлено, що 10.11.2021 р. о 14 год. 00 хв., в місті Одеса по Тираспольському шосе, 22/8, ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes-Benz E 220 CDI, р/н НОМЕР_1 з причепом ПГ 02-И, повна маса якого 2800 кг, р/н НОМЕР_2 не маючи відповідної категорії прав, а саме ВЕ, у зв`язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасування, оскільки йому не

При цьому, йому, як особі, що притягується до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені його права. Не були взяті до уваги заперечення про відсутність в його діях порушень та підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, в порушення вимог ст.251 КУпАП, не прийнявши до уваги пояснення та заперечення щодо вчинення адміністративного правопорушення згідно ст. 276 КУпАП, відповідно до передбачених прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийняв оскаржуване рішення, не зазначив, на підставі яких фактичних даних ним було встановлено порушення позивачем правил дорожнього руху України, а також, на підтвердження факту вчинення даного адміністративного правопорушення, не долучив матеріали, на яких було б зафіксовано вчинення позивачем вказаного правопорушення технічними приладами та технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Все вищевикладене, свідчить про незаконність винесеної по відношенню до нього Постанови серії БАА № 135200 від 10.11.2021 р. по справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Через канцелярію суду представник позивача надав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначив, що згідно оскаржуваної постанови вбачається, що 10 листопада 2021 року в ході виконання службових обов`язків, у складі екіпажу патрульної поліції, інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 22/8, виявлено транспортний засіб «MERCEDES-BENZ Е220 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «ПГ 02-И» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керував вищезазначеним транспортним засобом з причепом не маючи відповідної категорії BE, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, також, позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав інспектору письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до витягу реєстраційної картки транспортного засобу з Національної автоматизованої інформаційної системи «НАІС» повна маса транспортного засобу «MERCEDES-BENZ Е220 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 2140 кг., маса без навантаження 1640 кг.

Відповідно до витягу реєстраційної картки транспортного засобу з Національної автоматизованої інформаційної системи «НАІС» повна маса транспортного засобу - причіп «ПГ 02-И» реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 2800 кг., маса без навантаження 700 кг.

Оскільки повна маса (максимальна маса) причепа «ПГ 02-И» реєстраційний номер НОМЕР_2 , є 2800 кг, тобто є більшою ніж 750 кг, загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ Е220 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 і причепа «ПГ 02-И» реєстраційний номер НОМЕР_2 - є 4940 кг, тобто є більшою ніж 3500 кг.

Тобто, щоб керувати транспортним засобом «MERCEDES-BENZ Е220 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «ПГ 02-И» реєстраційний номер НОМЕР_2 потрібно отримати посвідчення водія категорії BE (у випадку водія- громадянина ОСОБА_1 крім категорії А, В, С, повинен мати ще категорію Е), якої громадянин ОСОБА_1 не має.

Враховуючи вищезазначене, заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає винесену постанову законною, а вимоги позивача безпідставними. Просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представником позивача до суду подані додаткові пояснення, відповідно до яких представник зазначив, що позивач заперечує щодо факту скоєння ним правопорушення зазначеного в постанові серії БАА № 135200 від 10.11.2021 року винесеної інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Лозовським О.В., передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він не керував зазначеним автомобілем з причепом, доказів зазначеного правопорушення не має.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вивчивши доводи позивача, відзив представника відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, не було надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови та порушення позивачем вимог ПДР України, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

У оскаржуваній постанові ОСОБА_1 ставиться в провину керування автомобілем Mersedes-Benz E 220 CDI, р/н НОМЕР_1 з причепом ПГ 02-И, повна маса якого 2800 кг, р/н НОМЕР_2 не маючи відповідної категорії прав, а саме ВЕ, окрім оспорюваної постанови, будь-якими доказами відповідачем не підтверджено. Так, у постанові відсутні посилання на конкретні докази, які б дозволили вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи відповідної категорії прав. Не були взяті до уваги заперечення про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень ПДР та підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в порушення вимог ст.251 КУпАП, не прийнявши до уваги пояснення та заперечення щодо вчинення адміністративного правопорушення згідно ст. 276 КУпАП, відповідно до передбачених прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прийняв оскаржуване рішення, не зазначив, на підставі яких фактичних даних ним було встановлено порушення позивачем правил дорожнього руху України, а також, на підтвердження факту вчинення даного адміністративного правопорушення, не долучив матеріали, на яких було б зафіксовано вчинення позивачем вказаного правопорушення технічними приладами та технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, що підтверджують обставини зазначені в постанові серії БАА № 135200 від 10.11.2021 року винесеної інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Лозовським О.В. Інших будь-яких доказів, які б спростовували пояснення сторони позивача, в тому числі відео з місця вчинення правопорушення, на якому було б зафіксовано вказане правопорушення, відповідачем на адресу суду не скеровано.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

При складанні вказаної вище постанови Відповідач жодних свідків, наявність відео або фото фіксації чи інших доказів вини Позивача не вказав, хоча згідно ст.251 КУпАП пояснення потерпілих, свідків, фото- та відео-зйомка, відеозапис є доказами у справі.

Натомість відповідач в судове засідання не з`явився, жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав. Зазначені позивачем обставини не були спростовані відповідачем письмовими запереченнями, до відзиву не надано жодних доказів правомірності оскаржуваної постанови, тобто суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

З урахуванням чого суд доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо відсутності у справі будь-яких передбачених законом доказів на підтвердження наявності обставин, які зазначено відповідачем як підставу для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оскільки позивач заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч. 2 КУпАП, а відповідач не надав жодних об`єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ст.126 ч. 2 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Посилання відповідача на постанову як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення суд вважає неприйнятними, оскільки постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду ним справи, а тому не може собою заміняти первинні докази винуватості водія.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення пред`явлених позивачем вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, місцезнаходження за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову серії БАА № 135200 від 10.11.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , винесену інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Лозовським О.В. за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2022 року.

Суддя І.М. Юрченко