Справа № 620/5319/23
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року Чернігів Справа № 620/5319/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - третя особа, ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення від 26.01.2023 № 38 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно записів її трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.12.1984 у військовій частині НОМЕР_2 , на посаді дитячого вихователя дитячого садка з 01.10.1987 по 22.03.1992 та повторно розглянути її заяву від 31.03.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач набула право на пенсію відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак відповідачем за результатом розгляду її заяви було протиправно не зараховано до її стажу період роботи з 01.10.1987 по 22.03.1992, відповідно - протиправно прийнято оскаржуване Рішення про відмову у призначенні пенсії. Зауважує, що період її роботи підтверджується належними документами, а недотримання правил ведення трудової книжки може мати правові наслідки для особи на яку такі обов`язки покладено, а не для особи якій трудова книжка належить.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Встановлено відповідачу 15-денний строк, з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

Вказана ухвала суду була надіслана відповідачу через систему «Електронний суд» та доставлена до його електронного кабінету 11.05.2023, що підтверджується довідкою про доставку документа до електронного кабінету. Також представником відповідача копія позовної заяви з додатками була отримана 17.05.2023, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у строк, встановлений судом, відзиву від відповідача до суду не надійшло.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких пенсійний орган зазначив, що за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком ГУ ПФУ в Сумській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 14) ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою від 20.01.2023 про призначення пенсії за віком, надавши, при цьому, пакет документів, зокрема, копію Трудової книжки від 12.12.1984 НОМЕР_1 (далі - Трудова книжка, а.с. 11-13), в якій містяться записи про те, що позивач:

№ 1 - 12.12.1984 прийнята на посаду няні до дитячого комбінату № 2;

№ 4 - 27.02.1987 звільнена у зв`язку з виїздом за місцем служби чоловіка за кордон;

№ 5 - 01.10.1987 прийнята на посаду вихователя дитячого садка до Військової частини НОМЕР_2 ;

№ 7 - 22.03.1992 звільнена за власним бажанням.

Як зазначено третьою особою у наданих до суду поясненнях та як вбачається з матеріалів справи, заява позивача та додані до неї документи були розглянуті за принципом екстериторіального призначення та перерахунку пенсій ГУ ПФУ в Сумській області, яке 26.01.2023 прийняло Рішення № 38 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком (далі - оскаржуване Рішення, а.с. 14). Вказане Рішення обґрунтовано тим, що при необхідному страховому стажу для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 29 років, позивач має стаж - 27 років 01 місяць 22 дні. Зазначено, що не враховано період роботи з 01.10.1987 по 22.03.1992, оскільки в Трудовій книжці від 12.12.1984 НОМЕР_1 не читається відтиск печатки на записі про звільнення.

Від ГУ ПФУ в Сумській області до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії оскаржуваного Рішення, в якому, з-поміж іншого, зазначено про те, що надати матеріали електронної пенсійної справи позивача немає можливості.

Вважаючи оскаржуване Рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17, від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а, від 09.12.2021 у справі № 439/571/17.

Таким чином, суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

У спірний період порядок ведення трудових книжок був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162, у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252 із змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990).

Відповідно до пункту 2.2 вказаної Інструкції у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.26 Інструкції № 162 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З даних, які містяться в Трудовій книжці, наявна можливість встановити факт роботи позивача у період з 01.10.1987 по 22.03.1992 у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді вихователя дитячого садка. При цьому, суд зауважує, що записи у розділах «№ запису», «Дата (число, місяць, рік)», «Відомості про прийом на роботу, про переведення на іншу роботу, про звільнення», «на підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» не містять дефектів. Крім того, записи № 1 - № 7 щодо дат прийняття, переведення та звільнення позивача з роботи узгоджуються між собою та не містять суперечностей, в тому числі про звільнення з іншої установи - Дитячого комбінату № 2.

Також суд звертає увагу, що робота позивача у Військовій частині НОМЕР_2 підтверджується копією Довідки від 14.03.1992 № 454, виданою вказаною частиною (а.с. 17).

Разом з тим, щодо дефектів, які містяться у Трудовій книжці та на які вказує пенсійний орган, а саме щодо неможливості прочитати відтиск печатки установи, з якої позивач була звільнена 22.03.1992 - Військової частини НОМЕР_2 , суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог пункту 8.1 Інструкції № 162 контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців». Так, у пункті 18 вказаного документу передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні положення передбачені пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, яка є чинною на момент виникнення спірних правовідносин нормами, а саме відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, на яких покладено обов`язок ведення та обліку трудових книжок працівників та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказана правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 (справа № 677/277/17), від 17.07.2018 (справа № 220/989/17), від 19.12.2019 (справа № 307/541/17), від 30.09.2021 (справа № 300/860/17).

Враховуючи вказане вище та з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що спірний період роботи позивача у Військовій частині НОМЕР_2 підлягає зарахуванню до її страхового стажу. А оскільки, підставою для прийняття оскаржуваного Рішення стало саме не зарахування останній до страхового стажу означеного періоду роботи, тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування Рішення ГУ ПФУ в Сумській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Що стосується позовної вимоги зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.03.2023, то вона підлягає задоволенню частково, оскільки предмет даного позову стосується питання правомірності прийняття пенсійним органом Рішення від 26.01.2023 № 38, яке фактично не могло бути прийнято до подання позивачем означеної вище заяви, і, як вбачається із його змісту - було прийнято за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.01.2023.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частина четверта статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 20.01.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного правового аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Квитанцією від 27.04.2023 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн (а.с. 4).

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1070,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення від 26.01.2023 № 38, прийняте Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.10.1987 по 22.03.1992 у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді вихователя дитячого садка згідно із записами Трудової книжки від 12.12.1984 НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 20.01.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1070,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14000, .

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2003 року.

Суддя Л.О. Поліщук