Справа № 420/12700/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
11 липня 2023 року м. Одеса
суддя Одеського окружного адміністративного суду, Бжассо Н.В., дослідив матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою суду від 15.06.2023 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду виправленої позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог з урахуванням вимог вказаної ухвали суду, надання доказів на підтвердження наведених обґрунтувань або зазначення причин неможливості їх надання та надання доказів направлення листом з описом вкладення зазначеної позовної заяви з додатками на адресу відповідача.
Від представника позивача, на виконання ухвали суду, надійшло клопотання, в якому останні зазначає, що 24.02.2023 року позивачем було направлено заяву до відповідача з проханням надати інформацію який розмір прожиткового мінімуму застосовано при встановленні позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт в період з 30.01.2020 року по 07.04.2020 року. Заява отримана відповідачем 11.03.2023 року, проте станом на день подачі позовної заяви відповідь на заяву від відповідача не надходила. Також? представник надав докази направлення листом з описом вкладення позовної заяви з додатками на адресу відповідача. Тобто, позивач частково усунув недоліки, що зазначені в ухвалі від 15.06.2023 року.
Ухвалою суду від 26.06.2023 року продовжено строк залишення без руху адміністративного позову та зазначено, що виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом усунення всіх недоліків, що зазначені в ухвалі суду від 15.06.2023 року.
Суддя в ухвалі від 26.06.2023 року зазначив, що позивач на виконання ухвали від 15.06.2023 року, мав надати виправлену позовну заяву з обґрунтуванням позовних вимог з урахуванням вимог вказаної ухвали суду, а також докази на підтвердження наведених обґрунтувань або зазначення причин неможливості їх надання.
Проте, представник позивача, на виконання ухвали від 15.06.2023 року надав лише клопотання, в якому зазначив, що 24.02.2023 року позивачем було направлено заяву до відповідача з проханням надати інформацію щодо розміру прожиткового мінімуму застосованого при встановленні позивачу посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт в період з 30.01.2020 року по 07.04.2020 року, на яку досі не отримано відповідь. В ухвалі було наголошено, що обов`язок підтвердження доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що визначений ч. 4 ст. 161 КАС України, покладається саме на позивача (його представника).
04.07.2023 року від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 26.06.2023 року надійшло клопотання, в якому останні зазначає, що позивачем повторно направлено на адресу відповідача заяву про надання відомостей про виплачене грошове забезпечення та інформацію про розмір застосованого прожиткового мінімуму при обрахунку грошового забезпечення. Після надання відповідачем відповіді на заяву позивач зобов`язується невідкладно надати копію відповіді до суду. Враховуючи, що у позивача відсутні докази зазначені в ухвалі суду, а дія карантину закінчилась, у зв`язку з чим строки звернення до суду стали обмеженими, тому, сторона позивача просить витребувати у відповідача відомості про виплачене грошове забезпечення та інформацію про розмір застосованого прожиткового мінімуму при обрахунку грошового забезпечення у період з 30.01.2020 року по 07.04.2020 року.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до вимог ч.5 ст.160 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно ч.2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У ч.ч.1, 4 ст.79 КАС України вказано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
З викладеного слідує висновок, що вимоги позову та заяв, клопотань, які подаються суду мають бути обґрунтованими та підтвердженими усіма достатніми та належними доводами та доказами, а у разі неможливості надати докази самостійно, зазначити які саме докази неможливо надати та обґрунтування неможливості їх надати самостійно. При цьому, належними та достатніми доказами в розумінні КАС є ті, що безпосередньо стосуються предмету позову, мають значення для вирішення справи і при сукупному дослідженню яких можна дійти висновку про наявність або відсутність певних обставин, які входять до предмету доказування.
З огляду на зміст ст. 5 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому звернення до суду із позовом щодо захисту порушеного права має індивідуальний характер.
В свою чергу, на момент звернення до суду позивач має довести наявність порушення його прав чи інтересів.
Предметом спірних правовідносин є протиправність дій військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 року по 07.04.2020 року, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 29 календарних років, грошової компенсації за невикористані 56 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 - 2020 роки без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року.
При цьому, жодних доказів на підтвердження вказаних протиправних дій позивач не надає, чим не доводить наявність саме порушеного права позивача на момент звернення до суду з даним позовом та не виконує вимоги ухвал від 15.06.2023 року та від 26.06.2023 року.
Про необхідність доведення даних обставин зазначено в ухвалі від 15.06.2023 року та від 26.06.2023 року.
Проте, представник позивача продовжує надавати до суду докази звернення до відповідача із заявами про надання відомостей про виплачене грошове забезпечення та інформацію про розмір застосованого прожиткового мінімуму при обрахунку грошового забезпечення за спірний, на думку позивача, період.
Отже, станом на 11.07.2023 року позивачем не усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду від 15.06.2023 року та від 26.06.2023 року.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про наявність підстав для повернення адміністративного позову.
Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 248 КАС України, суддя
Повернути позивачеві адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В.Бжассо