Справа № 540/8779/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/8779/21

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 19.05.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Херсонського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад»;

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4, код ЄРДПОУ: 40108782) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ідентифікаційний: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2021 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач порушив порядок звільнення позивача зі служби в поліції, що в свою чергу, є підставою для визнання протиправним та скасування спірного наказу №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад».

Ухвалою суду від 04.01.2022 року було відкрито провадження у справі №540/8779/21.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-22, відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та визначено суд, якому визначається територіальна підсудність справи Одеський окружний адміністративний суд.

20.03.2023 року адміністративна справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративна справа №540/8779/21 передана на розгляд головуючому судді Єфіменку К.С.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №540/8779/21 та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (ст. 262 КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову зазначивши, що наказом №36 о/с від 24.01.2022 року Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області скасовано спірний пункт наказу №436 о/с від 06.12.2021 року у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за власним бажанням та поновлено його на відповідній посаді з 06.12.2021 року.

02.02.2022 року від позивача надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду в частині поновлення позивача на посаді. Позовну вимогу щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, останній просить розглядати по суті.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року адміністративний позов задоволено. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська, 4, м. Херсон, 73000) про визнання протиправним та скасування наказу №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська,4, м. Херсон, 73000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача у сумі 22177,44 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська,4, м. Херсон, 73000) в частинні позовних вимог про визнання протиправними та скасування Наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад» та поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області - закрито на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 22 177,44 грн. Решту рішення залишити без змін. В частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 22 177,44 грн. ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював та перебував на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області з 02 жовтня 2020 року.

Наказом №436 о/с від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з рядів Національної поліції згідно п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» (за власним бажанням).

Позивач зазначає, що оспорюваний наказ був підписаний т.в.о. начальника ГУНП в Херсонській області, не зважаючи на отримання рапорту про відкликання позивачем раніше поданого рапорту про звільнення за власним бажанням.

30.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Наказом №36 о/с від 24.01.2022 року Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області скасовано спірний пункт наказу №436 о/с від 06.12.2021 року в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за власним бажанням та поновлено його на відповідній посаді з 06.12.2021 року.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» та Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року №1179.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями частини 1 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 стосовно тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст.3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має стосуватися суб`єктивних прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, зокрема, оскаржує наказ №436 о/с від 06 грудня 2021 року, яким ОСОБА_1 звільнено з рядів Національної поліції згідно п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України» (за власним бажанням).

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, наказом №36 о/с від 24.01.2022 року Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області скасовано спірний пункт наказу №436 о/с від 06.12.2021 року у частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за власним бажанням та поновлено його на відповідній посаді з 06.12.2021 року.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що порушення, яке є предметом оскарження в межах даної адміністративної справи, було самостійно виправлене суб`єктом владних повноважень, при цьому у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача є неможливим без визнання оскаржуваного наказу протиправним.

З огляду на вищезазначені обставини, а також беручи до уваги положення п.8 ч.1 ст.238 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні підстави для закриття провадження у даній справі в частині визнання протиправним та скасування Наказу т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Херсонській області №436 о/с від 06 грудня 2021 року «Про особовий склад» та поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.12.2021 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення оскаржуваного наказу,необхідно обраховувати з 07.12.2021 року по 23.01.2022 року включно (останній день вимушеного прогулу). У зв`язку із чим, на думку суду першої інстанції, розмір середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу складає 22 177,44 грн. (462,03 грн.* 48 днів). Отже, суд першої інстанції вважає, що для відновлення прав та охоронюваних законом інтересів позивача необхідно стягнути з Головного управління національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 22 177,44 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частинами 2, 3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Частиною 2 ст.235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У частині 6 цієї правової норми зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988).

Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення не робочих, а календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Період вимушеного прогулу позивача з 07.12.2021 року (наступний день після звільнення) по 23.01.2022 року (останній день вимушеного прогулу) 48 календарних днів.

З листа УФЗБО ГУПН в Херсонській області №280/10/01-2023 від 15.05.2023 року вбачається, що у лютому 2022 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2022 року по 31.01.2022 року у сумі 14135,01 грн. За період 07.12.2021 року по 31.12.2021 року середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 не нараховувався у сумі 11 399,15 грн.(а.с. 59).

Згідно даних розрахункового листа ОСОБА_1 за лютий 2022 року, позивачу в лютому 2022 року нараховано грошове забезпечення за січень-лютий 2022 року у розмірі 31095,99 грн. (а.с. 60)., яке було виплачено 24.02.2022 року (довідка АБ «Укргазбанк» №5-268/21/216/2023 від 22.05.2023 року) (а.с. 62).

Враховуючи вищевказані письмові докази, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2022 року по 23.01.2022 року включно.

Однак, за період 07.12.2021 року по 31.12.2021 року середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 11 399,15 грн. позивачеві не нараховувався та не виплачувався, що підтверджується листом УФЗБО ГУПН в Херсонській області №280/10/01-2023 від 15.05.2023 року (а.с.59).

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача за період з 07.12.2021 року по 31.12.2021 року складає 11 399,15 грн., яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (без урахування обов`язкових відрахувань).

Таким чином, на підставі наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до приписів ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі №540/8779/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська, 4, м. Херсон, 73000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача у сумі 22 177,44 грн.

В цій частині прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.12.2021 року по 31.12.2021 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області (вул.Лютеранська,4, м. Херсон, 73000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.12.2021 року по 31.12.2021 року у сумі 11 399,15 грн. (одинадцять тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень п`ятнадцять копійок) з утриманням обов`язкових відрахувань.

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В.Кравченко