Справа № 520/10052/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 частково задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА» (вул. Поздовжня, буд. 2, м. Харків, 61072, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, б. 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення від 07.03.2023 № 8383577/35247994 про відмову в реєстрації податкових накладних № 146 від 27.12.2022 на суму 409 087,94 грн; від 07.03.2023 № 8383576/35247994 про відмову в реєстрації податкових накладних № 147 від 28.12.2022 на суму 3 000 000,00 грн; від 07.03.2023 № 8383575/35247994 про відмову в реєстрації податкових накладних № 148 від 29.12.2022 на суму 5 962 552,06 гривень.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну № 146 від 27.12.2022 на суму 409 087,94 грн датою її фактичного подання на реєстрацію 04.01.2023; податкову накладну № 147 від 28.12.2022 на суму 3 000 000,00 грн датою її фактичного подання на реєстрацію 05.01.2023; податкову накладну № 148 від 29.12.2022 на суму 5 962 552,06 грн датою її фактичного подання на реєстрацію 05.01.2023, що складені Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА» (вул. Поздовжня, буд. 2, м. Харків, 61072, ).

Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА», понесені судові витрати в сумі 26 441,61 гривень.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, виходячи з вимог ст. 252 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі.

Суд зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Під час розгляду заяви встановлено, що суд, задовольняючи позов у наведений вище спосіб, не вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, про що позивачем було заявлено під час розгляду справи.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Заяву про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано у строк передбачений ч. 7 ст. 139 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження витрат з оплати професійної правничої допомоги надано до матеріалів справи копії таких документів: ордеру на надання правничої (правової) допомоги, акта виконаних робіт про надання правничої допомоги від 09.06.2023, рахунки на оплату та квитанції про сплату послуг.

Згідно з актом виконаних робіт про надання правничої допомоги від 09.06.2023, адвокатом надано послуги з надання позивачу послуг з підготовки та складання позовної заяви, а також процесуального представництва.

Загальна вартість наданих послуг за вказаним актом склала 20 000,0 гривень.

Водночас, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.

Разом з тим, суд зауважує на тому, що дана справа розглянута в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Враховуючи викладене та клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою по справі, підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 5 000,0 гривень.

Щодо стягнення з відповідачів витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 6 441,61 грн, то суд відмовляє в задоволенні заяви позивача в цій частині, оскільки судом у рішенні від 30.06.2023 уже вирішено це питання.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 139, 243, 252 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА» (вул. Поздовжня, буд. 2, м. Харків, 61072, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, б. 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА» (вул. Поздовжня, буд. 2, м. Харків, 61072, ) судові витрати у сумі 2 500,0 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа,8, м. Київ, індекс 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКОМ УКРАИНА» (вул. Поздовжня, буд. 2, м. Харків, 61072, ) судові витрати у сумі 2 500,0 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

У задоволенні решти заяви - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.