Справа № 460/15830/23
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО ГРУП" з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО ГРУП"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
провизнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинення певних дій,
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО ГРУП" (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Рівненській області №100-P/Л від 29.06.2023 року, зобов`язати вчинити певні дії.
Ухвалою від 06.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО ГРУП" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
12.07.2023 позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом:
У зв`язку з перебуванням судді Комшелюк Т.О. у відпустці, за результатами повторного автоматизованого розподілу картки додаткових матеріалів заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Дуляницькій С.М.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач фактично позбавлений можливості здійснювати свого господарську діяльність на об`єкті до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження в судовому порядку. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах цього судового провадження. Окрім того, обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач вказує, що застосування заходів забезпечення адміністративного позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, встановлення їх обґрунтованості та спрямоване на ефективний захист порушеного та оспорюваного права позивача, за яким він звернувся до суду. З наведених у заяві підстав просить суд вжити заходів для забезпечення позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною першою статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З урахуванням зазначеного, необхідною умовою забезпечення даного позову є доведення обставин, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Згідно з приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта: 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України. Прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.
Вирішуючи подану заяву про забезпечення позову, суд враховує таке.
У розрізі досліджуваних обставин, суд зазначає, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".
Згідно статті 1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі - Закон №481) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до статті 15 Закону №481 ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону №481).
Отже, анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним призводить до припинення відповідної ліцензованої діяльності позивача.
Таким чином, анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним призвело до виникнення негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО ГРУП", оскільки без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у суб`єкта господарювання відсутнє право провадити господарську діяльність у сфері продажу пального.
Суд акцентує увагу на тому, що розпорядження, яким анульовано ліцензію на роздрібну торгівлю пального, фактично зупиняє господарську діяльність АЗС Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО ГРУП", яка знаходиться за адресою: Україна, Рівненська область, м.Рівне, вул.Млинівська, 15, оскільки унеможливлює подальше здійснення реалізації пального, що має негативні наслідки не лише для ТОВ "ПАЛИВО ГРУП" та для його працівників (втрата прибутку від здійснення господарської діяльності; неможливість виплати заробітної плати персоналу та можливе звільнення працівників), а й для третіх осіб, перед яким у ТОВ "ПАЛИВО ГРУП" наявні господарські зобов`язання, що стверджується приєднаними до заяви копіями договорів. Також суд враховує, що в умовах воєнного часу наявність можливості придбання пального є однією з перших та необхідних потреб суспільства.
Водночас суд враховує, що відповідно до Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109, діяльність з зберігання та постачання нафти та нафтопродуктів належить до сектору критичної інфраструктури.
Надаючи оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного у цій справі рішення суб`єкта владних повноважень, про зупинення дії якого просить заявник у заяві про забезпечення позову, суд виходить з того, що розпорядження від 29.06.2023 № 100-Р/Л з моменту його одержання заявником набрало чинності та створює правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснення господарської діяльності на об`єкті АЗС (Україна, Рівненська область, м.Рівне, вул. Млинівська, 15) до моменту перевірки правомірності прийняття такого розпорядження в судовому порядку.
У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів Головного управління ДПС в Рівненській області чи інших осіб. Більше того, з штатного розпису, розрахункових відомостей вбачається, що зупинення роботи АЗС за адресою м.Рівне, вул.Млинівська, 15, може призвести до звільнення працівників та втрат бюджету у вигляді не отримання податків та зборів.
При цьому, суд наголошує, що в даному випадку ухвала про забезпечення позову не вирішує питання про правомірність оскарженого розпорядження, а лише тимчасово зупиняє настання негативних наслідків для позивача до перевірки його правомірності (до набрання законної сили судовим рішенням у справі).
В той же час, якщо прийняті суб`єктом владних повноважень рішення тягнуть за собою негативні правові наслідки у вигляді настання, зміни або припинення прав та обов`язків позивача, то без прийняття ухвали про забезпечення позову та до набрання рішенням суду законної сили фактично створюється ситуація, за якої позивач позбавлений можливості захистити свої права.
В силу пунктів 1, 2 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Отже, процесуальний закон передбачає можливість застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.
Таким чином, суд враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову із позовним вимогами та обставинам справи, приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб, трудового колективу товариства, держави, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль.
Відповідно до ч. 6 ст. 154 КАС України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженого постановою КМУ від 19 червня 2019 р. № 545, підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального. Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.
Як зазначено в Огляді судової практики Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справах, у яких вирішувалося питання щодо застосування заходів забезпечення позову (рішення, внесені до ЄДРСР, за період із 01.01.2018 до 31.01.2023) застосування заходів забезпечення позову щодо зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії на право виробництва, зберігання пального, оптової та роздрібної торгівлі ним, а також зобов`язання видалити відповідні записи про анулювання ліцензій з відповідного реєстру в контексті таких оскаржуваних дій контролюючого органу узгоджується з принципом процесуальної економії, відповідно до якого немає потреби звертатися до суду для додаткових засобів захисту.
Зважаючи, що з дня прийняття розпорядження про анулювання ліцензії відповідна інформація внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, і зважаючи на зупинення дії оскаржуваного розпорядження, ухвала про забезпечення позову має бути виконана шляхом видалення з такого реєстру інформації про анулювання позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та поновлення в реєстрі інформації щодо чинності ліцензії позивача до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.
Підсумовуючи наведене, розглянувши подані документи та матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Водночас, суд зазначає, що вжиття таких тимчасових заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Зазначене відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та завданню адміністративного судочинства, яке відповідно до ст.2 КАС України полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО ГРУП" про забезпечення позову - задовольнити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 12 липня 2023 року.

Суддя С.М. Дуляницька