Справа № 420/15945/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
10 липня 2023 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення індексації,-
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 03.07.2023 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправною бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.
3. Визнати протиправною бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року включно.
При цьому, вказану позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2023 року відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі №420/4446/22 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 8385,23 грн., що підтверджується листом відповідача. Так, вказує позивач, відповідачем за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року застосовано коефіцієнт індексації, який відповідає базовому місяцю січень 2008 року та виплачено 2302,64 грн., а з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідачем змінено базовий місяць на липень 2015 року та застосовано коефіцієнт індексації, який відповідає базовому місяцю липню 2015 року, при цьому відповідач стверджує, що рішення суду виконано у повному обсязі.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Вивчивши матеріали позову, суддя дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є виплата військовою частиною позивачу індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно. Позивач вважає, що при розрахунку індексації, який здійснено на виконання рішення суду по справі №№ 420/4446/22за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року застосовано коефіцієнт індексації, який не відповідає базовому місяцю січень 2008 року, як наслідок виплачено значно меншу суму індексації.
Вимога позивача щодо виплати індексації за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року фактично є похідною від вищевказаної вимоги.
Тобто, позивач вважає, що при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідачем не було застосовано січень 2008 року як базовий місяць.
Таким чином, предметом позову у даній справі є дії, вчинені відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/4446/25.
Частиною 1 статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз відповідних норм процесуального закону свідчить, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.ст. 382, 383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, зобов`язання вчинити дії на виконання іншого судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 420/5234/19.
Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, заявлені у даній справі позовні вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку позовного провадження.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З урахуванням наведених обставин, позовна заява ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення індексації не може розглядатися в порядку позовного провадження, а відтак суддя відмовляє позивачу у відкритті адміністративного провадження.
Частиною 6 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Суддя роз`яснює позивачу, що з даними вимогами він може звернутись в порядку, встановленому ст. 383 КАС України в межах справи № 420/4446/22.
Керуючись ст.ст. 170, 256, 294 КАС України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення індексації.
Суддя роз`яснює позивачу, що з даними вимогами він може звернутись в порядку, встановленому ст. 383 КАС України в межах справи № 420/4446/22.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Корой