Справа № 120/8125/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 липня 2023 р. Справа № 120/8125/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

до: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - позивач) з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 02.06.2023 року про накладення на позивача штрафу в сумі 5 100 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 71750765.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 02.06.2023 року в межах виконавчого провадження № 71750765 стосовно нього винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн. за невиконання без поважних причин рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року у справі №120/10790/22. Позивач вважає дану постанову протиправною, а тому з метою її скасування звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.06.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.06.2023 року за вх. № 35436/23 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.06.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.07.2023 року за вх.№37639/23 до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 .

Крім того 04.07.2023 року за вх.№37646/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №71750765 з виконання виконавчого листа по справі №120/10790/22, виданого 21.04.2023 року Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов?язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром (у тому числі з урахуванням індексації) з 01.04.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 08.05.2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. У відповідь, позивачем надано лист від 17.05.2022 року, в якому повідомлено, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі №120/10790/22, ним проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.04.2019 становить - 30 140,05 грн, та донараховано стягувану кошти в сумі 595 582,45 грн за період з 01.04.2019 по 30.04.2023. Починаючи з травня 2023 року стягувач отримує пенсію в новому розмірі. Окрім того, відповідно до рішення суду у справі №120/7205/22 проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, донараховано - 213 980,36 грн. Дане судове рішення включає період з 01.04.2019, який згідно рішення суду по справі №120/10790/22 також підлягає перерахунку. Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 на квітень 2019 обраховано наступним чином: фактично отримано - 11 140,51 грн, донараховано кошти - 15 170,05 грн (доплата згідно рішення суду у справі №120/10790/22) та 3 829,49 грн (доплата згідно рішення суду у справі № 120/7205/22), що в загальній сумі становить 30 140,05 грн. Не погоджуючись з даним перерахунком ОСОБА_1 подано відповідну заяву від 24.05.2023 року з викладеними запереченнями, в яких зазначено, що відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років від 01.05.2023 підсумок пенсії з надбавками становить 36 085,91 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії - 30 140,05 грн. 3 огляду на викладене, на адресу позивача надіслано вимогу державного виконавця від 26.05.2023 року щодо надання підтвердження про повне та фактичне виконання рішення суду. Оскільки, ОСОБА_1 виплачується пенсія в розмірі 30 140,05 грн., а згідно розрахунку позивача від 01.05.2023 має становити 36 085,91 грн (так як рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 зобов?язано боржника виплачувати стягувачу пенсію без обмеження максимальним розміром (у тому числі з урахуванням індексації). У відповідь, листом від 30.05.2023 позивач повідомив, що рішення суду виконано в межах покладених зобов?язань та, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», просив закінчити виконавче провадження. Водночас відповідач наголошує, що з часу прийняття судом рішення по справі №120/10790/22 пенсійне законодавство в частині, що стосується застосування обмеження пенсій максимальним розміром не зазнало змін, що спростовує наведені у позовній заяві доводи пенсійного фонду щодо наявності підстав для застосування обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Наведене свідчить про невиконання позивачем вказаного рішення суду без поважних причин та про правомірність винесеної державним виконавцем постанови про накладення штрафу в сумі 5100 грн. від 02.06.2023 року.

Ухвалою суду від 05.07.2023 клопотання відповідача задоволено та залучено ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі третя особа).

07.07.2023 року за вх.№38483/23 до суду від третьої особи надійшли пояснення. Так, третя особа зазначає, що предметом розгляду у справі №120/10790/22 були правовідносини між сторонами не на конкретну дату, а на період з 01.04.2019 року до моменту розгляду справи по суті - 13.03.2023 року, про що свідчить перерахунок пенсії, виконаний позивачем.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №120/10790/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 13.03.2023 року в даній справі адміністративний позов задоволено, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром (у тому числі з урахуванням її індексації) з 01.04.2019 року та зобов`язано пенсійний орган перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром (у тому числі з урахуванням індексації) з 01.04.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

21.04.2023 року судом у вищевказаній справі виписано виконавчий лист.

08.05.2023 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень відповідача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №71750765).

Листом від 17.05.2023 року позивач повідомив відповідача про те, що, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року у справі №120/10790/22, ним проведено розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , який станом на 01.04.2019 становить - 30 140,05 грн, та донараховано стягувану кошти в сумі 595 582,45 грн за період з 01.04.2019 по 30.04.2023. Починаючи з травня 2023 року ОСОБА_1 отримує пенсію в новому розмірі. Окрім того, відповідно до рішення суду у справі №120/7205/22 проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, донараховано - 213 980,36 грн. Дане судове рішення включає період з 01.04.2019, який згідно рішення суду по справі №120/10790/22 також підлягає перерахунку. Таким чином, розмір пенсії ОСОБА_1 на квітень 2019 обраховано наступним чином: фактично отримано - 11 140,51 грн, донараховано кошти - 15 170,05 грн (доплата згідно рішення суду у справі №120/10790/22) та 3 829,49 грн (доплата згідно рішення суду у справі № 120/7205/22), що в загальній сумі становить 30 140,05 грн.

24.05.2023 року ОСОБА_1 подано заяву, в якій зазначено, що при перерахунку та виплаті пенсії позивачем не враховано збільшення пенсії за рахунок видів підвищень або надбавок до пенсії (бойові дії в інших країнах, особливі заслуги), що зростали після 01.04.2019 року відповідно до збільшення прожиткового мінімуму; не врахована індексація базового ОСНП 2022 року та 2023 року. Відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років від 01.05.2023 підсумок пенсії з надбавками становить 36 085,91 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії - 30 140,05 грн.

3 огляду на викладене, на адресу позивача надіслано вимогу державного виконавця від 26.05.2023 року щодо надання підтвердження про повне та фактичне виконання рішення суду.

Листом від 30.05.2023 року позивач повідомив відповідачеві, що рішенням суду у справі №120/10790/22 надавалась оцінка спірним правовідносинам щодо виплати пенсії ОСОБА_1 без врахування вимог щодо обмеження її максимальним розміром саме з 01.04.2019 року, тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті. Розмір виплачуваної пенсії в судовому рішенні не встановлювався. Також стягувач не вирішував в судовому порядку питання щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром в подальшому. Отже, позивач вважає, що виплата ОСОБА_1 пенсії в розмірі 30 140, 05 грн. відповідає вимогам чинного законодавства та узгоджується з ухваленим рішенням по справі №120/10790/22.

02.06.2023 року відповідачем в межах виконавчого провадження ВП № 71750765 винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 5 100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

Вважаючи вказану постанову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 26 Закону № 1404- VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення саме за відсутності поважних причин.

Таким чином, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, якщо судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Відтак, приймаючи оскаржену постанову про накладення штрафу, відповідач виходив з того, що позивачем рішення суду не виконано.

Суд зазначає, що, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року у справі №120/10790/22, позивачем здійснено перерахунок пенсії третій особі без обмеження максимальним розміром (у тому числі з урахуванням індексації) з 01.04.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.04.2019 року склав 30 140, 05 грн.

Отже, боржник, на виконання рішення суду у справі 120/10790/22, зобов`язаний був здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її граничним розміром та без обмеження максимального розміру.

Водночас в матеріалах справи міститься розрахунок пенсії ОСОБА_1 станом на 01.05.2023 року, відповідно до якого підсумок його пенсії становить 36 085, 91 грн. Водночас до виплати призначено 30 140,05 грн.

Суд критично оцінює твердження про те, що виплата третій особі пенсії в розмірі 30 140, 05 грн. відповідає вимогам чинного законодавства та узгоджується з ухваленим рішенням по справі №120/10790/22, з огляду на наступне.

Предметом розгляду адміністративної справи №120/10790/22 було саме обмеження пенсії третьої особи максимальним розміром під час проведення перерахунку з 01.04.2019 року, а зобов`язальна частина рішення містила початкову дату проведення перерахунку без обмеження максимального розміру пенсії без часового обмеження в майбутньому.

Тобто, питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром було предметом судового розгляду у вказаній справі і ухвалене в цій справі рішення суду має преюдиційний характер для правовідносин між сторонами. Серед іншого це означає, що висновки суду у справі щодо перерахунку пенсії є обов`язковими для пенсійного органу не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням ОСОБА_1 , включаючи подальші перерахунки пенсії, відтак позивач не вправі застосовувати обмеження максимального розміру пенсії з тих підстав, яким вже надано оцінку у судовому рішення, що набрало законної сили.

В контексті наведеного варто наголосити на тому, що з часу прийняття судом рішення по справі №120/10790/22 пенсійне законодавство в частині, що стосується застосування обмеження пенсій максимальним розміром не зазнало змін, що спростовує наведені у позовній заяві доводи пенсійного фонду щодо наявності підстав для застосування обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про невиконання позивачем вказаного рішення суду без поважних причин та про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови про накладення штрафу в сумі 5100 грн. від 02.06.2023 ВП №71750765.

Суд також наголошує, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 26.06.2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 року №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно та з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 02.06.2023 року ВП №71750765 про накладення штрафу на позивача в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відповідно про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 2, 6, 9, 19, 73-78, 90, 245, 246, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального упраління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 11.07.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна