Справа № 160/9282/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2023 року Справа № 160/9282/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України в якій позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 , додаткової грошової винагороди за період лікування та реабілітації після поранення з 17.05.2022 по 27.07.2022 року у розмірі 143000 (сто сорок три тисячі) грн. та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову грошову винагороду за період лікування та реабілітації після поранення з 17.05.2022 по 27.07.2022 року у розмірі 143000 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що всупереч чинному законодавству йому не було виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Відповідач надав відзив в якому зазначив, що позивачу виплачено додаткову грошову допомогу у відповідності до кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні, як це передбачено постановою №168.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ЦОТО НГУ. 16.05.2022 року під час артилерійського обстрілу отримав травму та осколочне поранення.
17.05.2022 позивач був доставлений до «Міської багатопрофільної клінічної лікарні матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро), з діагнозом: мінно-вибухова травма. Акубаротравма. Посттравматичний перфоративний отит зліва. Змішана кондуктивна та нейросенсорна приглухуватість двобічна. Закритий перелом правої плесневої кістки. Осколкове поранення правого ліктьового суглобу, де проходив лікування до 23.05.2022.
Відповідно до наказів командира військової частини (по стройовій частині):
від 17.05.2022 №123 - позивач з 17.05.2022 звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням (стаціонарне лікування «Міської багатопрофільної клінічної лікарні матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро));
від 26.05.2022 №132 - позивач з 26.05.2022 прибув після одужання, стаціонарного лікування у «Міської багатопрофільної клінічної лікарні матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро);
від 30.05.2022 №135 - позивач з 30 травня звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням;
Позивач з 27.05.2022 по 16.06.2022 знаходився на амбулаторному лікуванні у Державній лікарні Міністерства внутрішніх справ України в місті Кривий Ріг, згідно довідки №1439 від 27.05.2022;
від 01.07.2022 № 166 - позивач з 01 липня 2022 року прибув після одужання з Державної лікарні Міністерства внутрішніх справ України в місті Кривий Ріг після амбулаторного лікування;
від 07.07.2022 №173 - позивач з 07.07.2022 звільнений від виконання службових обов`язків, для проходження огляду військово - лікарською комісією.
Довідкою гарнізонною військово-лікарською комісії № 62 від 27.07.2022 року, після проведення медичного огляду за наслідками вибухової травми від 16.05.2022 року, яка пов`язана із захистом Батьківщини, визнаний придатний до військової служби.
Так, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 року №215 ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100 тис грн на місяць пропорційно за період перебування на стаціонарному лікуванні з 18 травня 2022 по 23 травня 2022.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, згідно норм Постанови №168 для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. необхідна наявність пов`язаності поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Так, суд зазначає, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 17.05.2022 року.
Вказана обставина не заперечується відповідачем.
Проте, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 року №215 виплату позивач отримав за період з 18.05.2022 по 23.05.2022.
Таким чином, відповідачу необхідно здійснити виплату за 17.05.2022 року.
Щодо періоду з 24.05.2022 року по 27.07.2022 року, то суд зазначає, що у вказаний період позивач не перебував на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання про його стягнення з відповідача.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), а саме за 17.05.2022 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), а саме за 17.05.2022 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова