Справа № 520/9163/23
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 р. №520/9163/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України Оперативного Командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (вул. Шмідта, буд. 16,м. Дніпро,49006, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та, з урахуванням уточнень, просить суд:

1. Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_2 від 16 березня 2023року за вих. № 1897 у звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за аб3.4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-Х «Про військовий обов`язок та військову службу».

2. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з військової служби.

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що є військовослужбовцем та проходить службу в Військовій частині НОМЕР_2 . Вказує, що неодноразово засобами поштового зв`язку подав рапорт про звільнення його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 2, ч. 4, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з наявністю у його матері невиліковної хвороби та необхідністю догляду за нею. Однак відповідачем не розглянуто рапорт позивача та надано 16 березня 2023року за вих. № 1897 лист, в якому повідомлено, що рапорт не отримував. Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби згідно з пп. «г» п. 2 ч. 2, ч. 4, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Копія ухвали по справі була надіслана сторонам та отримана ними, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_2 , 12.06.2023 до суду надала відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з тих мотивів, що військовослужбовець, для звільнення його з військової служби з підстав, визначених в абз.4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України № 2232-XII, має подати командиру бригади (командиру військової частини НОМЕР_2 ) рапорт, до рапорту, для прийняття рішення мають надаватись оригінали документів, що підтверджують підстави для звільнення. Зі слів позивача, ним було подано рапорт командувачу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто неналежній особі. До командування військової частини НОМЕР_2 позивач з рапортом про звільнення не звертався, документи, які підтверджують підстави на звільнення не надавав.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою форми 5 за вих. № 628 від 20 березня 2023року.

01 лютого 2023 року був отриманий висновок Комунального некомерційного підприємства «Лозівський центр медико-санітарної допомоги» Лозівської міської ради Харківської області» № 134/5 про наявність у ОСОБА_3 порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

В позовній заяві позивачем вказано, у зв`язку з отриманням висновку та наявністю хвороби у матері неодноразово звертався через керівний склад військової частини з рапортом та відповідними документами для звільнення з військової служби. Проте, це питання по суті не вирішувалось і документи ніхто у нього не брав.

09 лютого 2023 року Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був направлений через адвоката рапорт ОСОБА_1 з документами , що підтверджується запитом за вих. №11 (а.с. 24-27).

До рапорту позивач додав: копію паспорта та РНОКП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; висновок Л 134/5 від 01.02.2023року КНП «Лозівський ЦПМСД Лозівської м/ради»; копія паспорта та РНОКП ОСОБА_3 ; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_3

20.02.2023 року на адвокатський запит була надана відповідь від військової частини НОМЕР_3 (OK « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») про те, що рапорт по команді від ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби не надавався. При цьому адвоката Бутенко О.А. було повідомлено про те, що зазначені документи будуть опрацьовані у найкоротший термін після виконання завдань у разі, якщо зазначений громадянин ОСОБА_1 рахується в списках особового складу підпорядкованих військових частинах.

13.03.2023 на адресу ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був направлений повторний адвокатський запит за вих. №26 від 13.03.2023 року, який отримано 15.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 32).

Військовою частиною НОМЕР_2 16.03.2023 надано відповідь №1897 в якій повідомлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 відповідний рапорт у встановленому порядку не надавав.

Матеріали справи не містять жодного рішення за результатами поданого рапорту та фактично ці обставини й слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішені спору суд виходить із того, що Закон України "Про військову службу і військовий обов`язок" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 2, ч. 4, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок".

Відповідно до абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 16.08.1972 (а.с. 34).

У свою чергу, відповідно до висновку №134/5 від 01.02.2023 Комунального некомерційного підприємства «Лозівський центр медико-санітарної допомоги» Лозівської міської ради Харківської області» встановлено наявність у ОСОБА_3 порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с. 33).

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби за абз.4 пп. «г» п. 2 ч. 4, ст. 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки його мати є особою, яка не може самостійно пересуватися і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Суд зазначає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Суд зазначає, що, згідно з пунктом 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно з абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Разом з тим, як вказує позивач у позовній заяві, що не спростовано відповідачем, жодних дій командиром Військової частини НОМЕР_2 щодо поданого позивачем рапорту про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, вчинено не було.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 09.02.2023.

Щодо доводів відповідача, що позивачем не подано рапорту встановленої форми на ім`я безпосереднього командира, то суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 14 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з підпунктом 1 пункту 225 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

1) у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1, 2 частини п`ятої, пунктами 1, 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 233 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 передбачено, що: військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Абзацом тринадцятим пункту 14.10 розділу ХІV Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 73 (далі - Інструкція № 73), в редакції на час подання рапорту від 21.01.2023, передбачено, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

За змістом статей 1 Законів України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Про оборону України особливий період настає, зокрема, з дня введення в Державі воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан.

Отже, системний аналіз вказаних норм, дає можливість суду дійти висновку про те, що під час особливого періоду воєнного стану, подання військовослужбовцем документів на звільнення разом з рапортом не безпосередньому начальнику, а Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 », хоча і є недотриманням приписів статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 233 Положення № 1153/2008, однак не може бути підставою для не розгляду в розумний строк рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби.

Суд акцентує увагу, що моментом виникнення правовідносин є звернення ОСОБА_1 з рапортом від 09.02.2023.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача належить задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення та зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_2 розглянути по суті та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.02.2023, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У той же час, позовні вимоги про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з військової служби наразі є передчасними, оскільки наказ про звільнення з військової служби приймається за результатом розгляду відповідного рапорту про звільнення з військової служби (абз.4 п.241 Положення №1153/2008).

В свою чергу, в даному випадку відповідачем не було розглянуто рапорт позивача про звільнення з військової служби, а отже вказаному рапорту не надавалась оцінка командуванням Військової частини НОМЕР_2 , відтак, на думку суду, в межах визначеною вимогою, між позивачем та відповідачем відсутні спірні правовідносини, що виключає можливість суду надавати їм правову оцінку.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вказана позовна вимога є безпідставною та такою, яка не підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для розподілу судових витрат відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України Оперативного Командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (вул. Шмідта, буд. 16,м. Дніпро,49006, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.02.2023 про звільнення.

Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_2 розглянути по суті та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.02.2023, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 11.07.2023 року.

Суддя Бідонько А.В.