Справа № 380/5576/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5576/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морська Г.М. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товару, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці від 23.09.2022 №UA209000/2022/700095/2 про коригування митної вартості товарів "Меблі...". ввезення якого в Україну задекларовано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в митному режимі "імпорт" згідно митної декларації типу №UA209160/2022/010715 від 23.09.2022.

Ухвалою від 29.03.2023 відкрите провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 20.04.2023 відмовлено відповідачу у розгляду справи за правилами загального позовного провадження через необґрунтованість клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2022 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією «Halmar Sp.z.o.o.», Республіка Польща (постачальник, продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №2/7/2022. Відповідно до істотних умов Контракту, що за своїм видом є договором з періодичними поставками, - конкретні найменування, кількість, вартість кожної окремої партії товару узгоджується сторонами у рахунку-проформі. Оплата за товар здійснюється у формі 100% передоплати перед відвантаженням товару, на підставі рахунку-проформи. Валюта розрахунків сторонами визначена «польські злоті». Товар постачається на умовах FCA (Stalowa Wola, Польща) згідно з правилами Інкотермс-2010, або на інших, визначених сторонами у рахунку-фактурі умовах. Витрати по транспортуванню товару несе покупець.

На замовлену 19 вересня 2022 року позивачем партію товару продавець виставив попередній рахунок-проформу №FEP-84/22/MWP від 19.09.2022 на суму 55318,11 польських злотих. ФОП ОСОБА_1 платіжним дорученням №5 від 20.09.2022 здійснив передоплату за товар шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 55318,11 польських злотих на банківський рахунок продавця.

Компанія «HALMAR Sp. z o.o.» 21.09.2022 відвантажила товар на суму 55318,11 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передала перевізнику фактуру (інвойс) №(S)FSE-223/22/EX від 21.09.2022 на попередньо оплачену партію товару, специфікацію на товар, автомобільну товаро-транспортну накладну (CMR) №б/н від 21.09.2022. Перевізник (ФОП ОСОБА_2 ) на замовлення позивача здійснив транспортування товару в Україну та 23.09.2022 доставив товар до відділу митного оформлення «Сокаль» митного поста «Львів-північний» Львівської митниці. Виконувати дії, пов`язані з декларуванням та митним оформленням імпорту товару позивач уповноважив митного брокера. Останній, діючи в інтересах позивача, 23.09.2022 подав електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA209160/2022/010715, згідно якої задекларовано ввезення в Україну на адресу ФОП ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» товару «Меблі…» по 20 товарних позиціях загальною фактурною вартість 55318,11 польських злотих, що складає 418780,22 грн згідно курсу НБУ на дату декларування.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, які передбачені статтею 53 Митного Кодексу України, проте під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого прийняте спірне рішення про коригування митної вартості за резервним методом 23.09.2022 №UA209000/2022/700095/2 та визначено іншу митну вартість товарів. Позивач вважає протиправними спірні рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Окрім цього, вказує, що оскаржуване рішення відповідача не містить передбачених ст.55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Позивач вважає спірні рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову мотивуючи тим, що до митного оформлення надійшла митна декларація про ввезення позивачем на митну територію України товар «меблі в асортименті». За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів та додатково наданих на вимогу митного органу, Львівською митницею відмовлено у митному оформленні задекларованого товару та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів 23.09.2022 №UA209000/2022/700095/2.

Під час розгляду документів було виявлено наступне: до митного оформлення заявлено товар «Меблі в асортименті» на умовах поставки FCA- PL- Stalowa Wola. Відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

За результатом спрацювання автоматизованої системи митного контролю виявлено, що по товарах (1,4,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,19,20) можливе заниження митної вартості товару. Надані «прайс-листи» виробника товару мають суб`єктивний характер і не дають можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Зазначені документи суперечать суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Відповідно до умов наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 21.07.2022 № 2/7/2022 пункту 1.3. «Ціна вважається узгодженою Сторонами, якщо вона підтверджена в рахунку-проформі підписами уповноважених представників Постачальника та Покупця», однак у наданому рахунку фактурі Проформі підписи Покупця відсутні, що є порушенням умов даного контракту. Банківський платіжний документ (платіжне доручення) від 20.09.2022 №5 не містить жодних підтверджуючих відміток (підписи та печатки банку та платника).

В наданій до митного оформлення автотранспортній накладній від 21.09.2022 № б/н у графі 14 відсутні відомості щодо умов перевезення оцінюваного вантажу, тобто умови поставки FCA- PL- не підтверджено. Виявлено розбіжності щодо відомостей в копії митної декларації країни відправлення від 21.09.2022 № MRN 22PL402010E1630115 де зазначено номер документу за кодом 380 (реквізити рахунку-фактури)- FS-223/22/EX, що не відповідає номеру рахунку-фактури від 21.09.2022 № (S)FSE-223/22/EX який надано до митного оформлення.

Документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість зазначених товарів не визнано та скориговано за резервним методом.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_1 уклав зовнішньоекономічний Контракт №2/7/2022 від 21.07.2022 із компанією «HALMAR Sp. z o.o.» (м. Стальова Воля, Республіка Польща) про придбання меблевих виробів з метою подальшого імпорту в Україну.

Відповідно до істотних умов Контракту, що за своїм видом є договором з періодичними поставками, - конкретні найменування, кількість, вартість кожної окремої партії товару узгоджується сторонами у рахунку-проформі. Оплата за товар здійснюється у формі 100% передоплати перед відвантаженням товару, на підставі рахунку-проформи. Валюта розрахунків сторонами визначена «польські злоті». Товар постачається на умовах FCA (Stalowa Wola, Польща) згідно з правилами Інкотермс-2010, або на інших, визначених сторонами у рахунку-фактурі умовах. Витрати по транспортуванню товару несе покупець.

На замовлену 19 вересня 2022 року позивачем партію товару продавець виставив попередній рахунок-проформу №FEP-84/22/MWP від 19.09.2022 на суму 55318,11 польських злотих.

ФОП ОСОБА_1 платіжним дорученням №5 від 20.09.2022 здійснив передоплату за товар шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 55318,11 польських злотих на банківський рахунок продавця.

Компанія «HALMAR Sp. z o.o.» 21.09.2022 відвантажила товар на суму 55318,11 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передала перевізнику фактуру (інвойс) №(S)FSE-223/22/EX від 21.09.2022 на попередньо оплачену партію товару, специфікацію на товар, автомобільну товаро-транспортну накладну (CMR) №б/ н від 21.09.2022.

Перевізник (ФОП ОСОБА_2 ) на замовлення позивача здійснив транспортування товару в Україну та 23.09.2022 доставив товар до відділу митного оформлення «Сокаль» митного поста «Львів-північний» Львівської митниці.

Митного брокер, діючи в інтересах позивача, 23.09.2022 подав електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA209160/2022/010715, згідно якої задекларовано ввезення в Україну на адресу ФОП ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» товару «Меблі…» по 20 товарних позиціях загальною фактурною вартість 55318,11 польських злотих, що складає 418780,22 грн згідно курсу НБУ на дату декларування. Митна вартість товару була визначена декларантом за основним методом (за ціною контракту) в сумі 431780,22 грн. До складових митної вартості (окрім фактурної ціни) декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну (пункт пропуску «Рава-Руська») в сумі 13000,00 грн. Інших витрат (складових митної вартості) позивач не поніс і не додавав до фактурної ціни.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення декларантом подано наступні документи: Контракт №2/7/2022 від 21.07.2022; рахунок-проформа №FEP-84/22/MWP від 19.09.2022; платіжне доручення №5 від 20.09.2022 про оплату за товар; фактура (інвойс) №(S)FSE-223/22/EX від 21.09.2022; автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) №б/н від 21.09.2022; договір-заявка перевізнику на здійснення міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №2009 від 20.09.2022; рахунок-фактура перевізника №30 від 20.09.2022 на оплату транспортних послуг.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала декларанту повідомлення про надання додаткових документів, зокрема: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (фактуру-проформу, видаткові, податкові накладні); - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг)); - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України.

У відповідь на запит декларант проінформував митний орган про те, що до митного оформлення для підтвердження митної вартості подані усі наявні документи, інших запитуваних документів немає.

Відповідач 23.09.2022 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700095/2 та відмовив у митному оформленні товару згідно картки відмови №UA209160/2022/000177 .

У графі 33 спірного рішення вказано:

«…митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Під час розгляду документів було виявлено наступне: до митного оформлення заявлено товар «Меблі в асортименті» на умовах поставки FCA- PL Stalowa Wola. Відповідно до положень Інкотермс -2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. …

… За результатом спрацювання автоматизованої системи митного контролю виявлено:

- що по товарах (1, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 20) можливе заниження митної вартості товару. - надані «прайс-листи» виробника товару мають суб`єктивний характер і не дають можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Зазначені документи суперечать суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців.

- відповідно до умов наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 21.07.2022 № 2/7/2022 пункту 1.3. «Ціна вважається узгодженою Сторонами, якщо вона підтверджена в рахунку-проформі підписами уповноважених представників Постачальника та Покупця», однак у наданому рахунку фактурі Проформі підписи Покупця відсутні, що є порушенням умов даного контракту.

- банківський платіжний документ (платіжне доручення) від 20.09.2022 №5 не містить жодних підтверджуючих відміток (підписи та печатки банку та платника).

- в наданій до митного оформлення автотранспортній накладній від 21.09.2022 № б/н у графі 14 відсутні відомості щодо умов перевезення оцінюваного вантажу, тобто умови поставки FCA- PL- не підтверджено.

- виявлено розбіжності щодо відомостей в копії митної декларації країни відправлення від 21.09.2022 № MRN 22PL402010E1630115 де зазначено номер документу за кодом 380 (реквізити рахунку-фактури)- FS-223/22/EX, що не відповідає номеру рахунку-фактури від 21.09.2022 № (S)FSE- 223/22/EX який надано до митного оформлення.

… Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість зазначених товарів не визнано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом для коригування митної вартості слугувала інформація наявна у митного органу про митну вартість подібних (аналогічних) товарів: - товар №1 - МД від 05.07.2022р. № UA100110/2022/123526 митна вартість становить 4,0046 дол. США за кг; - товар №4 - МД від 02.07.2022р. № UA209140/2022/62044 митна вартість становить 4,8969 дол. США за кг; - товар №7 - МД від 21.07.2022р. № UA205140/2022/52458 митна вартість становить 4,1289 дол. США за кг; - товар №8 - МД від 05.07.2022р. № UA209140/2022/62720 митна вартість становить 4,0049 дол. США за кг; - товар №9 - МД від 14.07.2022р. № UA209140/2022/67928 митна вартість становить 4,8044 дол. США за кг; - товар №13 - МД від 04.07.2022р. № UA209160/2022/7517 митна вартість становить 6,3284 дол. США за кг; - товар №14 - МД від 21.07.2022р. № UA500110/2022/6247 митна вартість становить 4,0114 дол. США за кг; - товар №15 - МД від 25.06.2022р. № UA209170/2022/46508 митна вартість становить 4,0536 дол. США за кг; - товар №16 - МД від 29.06.2022р. № UA209140/2022/60211 митна вартість становить 4,9448 дол. США за кг; - товар №17 - МД від 11.07.2022р. № UA209170/2022/51403 митна вартість становить 4,8073 дол. США за кг; - товар №19 - МД від 12.07.2022р. № UA100140/2022/707140 митна вартість становить 4,0101 дол. США за кг; - товар №20 - МД від 27.08.2022р. № UA209140/2022/87333 митна вартість становить 4,8951 дол. США за кг. До товарів №10,11,12 неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ), джерелом інформації слугували: - товар №10 - МД від 18.07.2022р. № UA205140/2022/51648 митна вартість становить 4,01 дол. США за кг; - товар №11 - МД від 01.09.2022р. № UA209140/2022/89704 митна вартість становить 4,0181 дол. США за кг; - товар №12 - МД від 07.09.2022р. № UA205140/2022/63042 митна вартість становить 4,8101 дол. США за кг.».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2022/000177.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 23.09.2022 №UA209000/2022/700095/2.

Не погодившись із спірними рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, та зазначені судом вище.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі №809/857/17.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім цього, суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваних рішеннях порушень, суд зазначає таке.

Із приводу твердження митного органу: «… по товарах (1, 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 20) можливе заниження митної вартості товару. - надані «прайс-листи» виробника товару мають суб`єктивний характер і не дають можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. Зазначені документи суперечать суті прайс - листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців…», суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що наданий позивачем прайс-лист постачальника - це заявлена продавцем товару (компанія «HALMAR Sp. z o.o.») пропозиція конкретному покупцю (у даному випадку позивачу) щодо актуальної для нього ціни і асортименту товару.

Суд відмічає, що відповідач ні у спірному рішенні, ні у відзиві на позов не обґрунтував як цей документ спростовує визначену декларантом митну вартість за основним методом, оскільки прайс-лист не є основним документом для визначення ціни товару, крім того відсутні докази пов`язаності осіб або надання позивачу продавцем інших необґрунтованих цінових преференцій.

Із приводу твердження митного органу: «…відповідно до умов наданого до митного оформлення зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 21.07.2022 № 2/7/2022 пункту 1.3. «Ціна вважається узгодженою Сторонами, якщо вона підтверджена в рахунку-проформі підписами уповноважених представників Постачальника та Покупця», однак у наданому рахунку фактурі Проформі підписи Покупця відсутні, що є порушенням умов даного контракту…», суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що обмін документами між продавцем і покупцем (позивачем) здійснюється шляхом надіслання їх електронних копій. Надіслана позивачу компанією «HALMAR Sp. z o.o.» пропозиція у вигляді рахунку-проформи №FEP-84/22/MWP від 19.09.2022 була акцептована покупцем (позивачем) вчиненням відповідних дій - здійсненням платежу за товар (передоплати).

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, сплата відповідної суми грошей є належним підтвердженням прийняття пропозиції.

Суд відмічає, що сторони господарських відносин вільні у обранні способів обміну документами ( паперові, електронні), а також у обранні способів досягнення згоди щодо умов договору.

Відтак суд погоджується, що відсутність підпису позивача у проформі не може бути підставою для сумнівів у виконанні контрактних зобов`язань між сторонами, тим більше, що узгодження ціни підтверджене сплатою покупцем за товар та відвантаженням придбаного товару продавцем.

Із приводу твердження митного органу: «… банківський платіжний документ (платіжне доручення) від 20.09.2022 №5 не містить жодних підтверджуючих відміток (підписи та печатки банку та платника)…», суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підтвердження ціни, яка була сплачена за товар, уповноважена позивачем особа надала митному органу платіжне доручення №5 від 20.09.2022, яким підтверджується здійснення передоплати за товар шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 55318,11 польських злотих на банківський рахунок продавця - «HALMAR Sp. z o.o.».

Доводи митного органу про те, що поданий документ не може бути підтвердженням оплати за товар через відсутність відміток банку суд вважає полковими, оскільки переказ коштів в іноземній валюті на рахунок продавця здійснено позивачем з використанням електронного розрахункового документа за допомогою системи дистанційного обслуговування «клієнт-банк» відповідно до «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.

Так згідно з пунктом 1.4. Положення розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо здійснюються відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні. Оформлення електронного платіжного документу позивач виконав у відповідності до «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22.

Оригінал цього електронного документу зберігається на сервері банку. Позивачем виготовлена паперова копія платіжного доручення №5, яка містить усі передбачені п.10.5 Інструкції реквізити. Паперова копія електронного документу (платіжного доручення), яка подана до митного органу засвідчена електронним цифровим підписом уповноваженої позивачем особи - митним брокером та згідно зі ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є належним підтвердженням відповідності оригіналу.

Із приводу твердження митного органу: «… - в наданій до митного оформлення автотранспортній накладній від 21.09.2022 № б/н у графі 14 відсутні відомості щодо умов перевезення оцінюваного вантажу, тобто умови поставки FCA- PL- не підтверджено.», суд зазначає наступне.

Умови поставки за Контрактом - FCA передбачають, що перевізника обирає покупець та відповідно витрати по оплаті послуг перевезення товару несе також покупець. При цьому автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) заповнюється продавцем після завантаження товару у наданий покупцем транспортний засіб.

Позивач стверджує, що у даній поставці товару продавець (компанія «HALMAR») не була стороною договору перевезення, не несла обов`язків по оплаті перевезення і не володіли інформацією про умови оплати за перевезення. Відтак компанія-продавець товару не могла і неповинна була заповнювати відповідну графу CMR в частині умов оплати за транспортування.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів інформація про платежі за перевезення (суми, що має сплатити відправник, або суми, що підлягають сплаті при доставці) не є обов`язковим реквізитом вантажної накладної, а вноситься лише за потреби, що визначається учасниками перевезення (відправник, перевізник, отримувач інші) відповідно до умов поставки.

Суд зауважує, що CMR у графі 5 містять реквізити доданого до неї інвойсу FSE-223/22/EX від 21.09.2022. Цей інвойс своєю чергою містить інформацію про умови поставки за Контрактом - FCA Stalowa Wola. Відтак, подані документи містять відомості про умови поставки, а доводи відповідача про неможливість встановити такі умови з поданих документів не відповідають фактичним обставинам.

Відсутність у графі 14 наданої до митного оформлення автотранспортної накладної (СМR) від 21.09.2022 № б/н відомостей про умови поставки не має вплив на ціну товару чи інші складові митної вартості.

Із приводу твердження митного органу: « виявлено розбіжності щодо відомостей в копії митної декларації країни відправлення від 21.09.2022 № MRN 22PL402010E1630115 де зазначено номер документу за кодом 380 (реквізити рахунку-фактури)- FS-223/22/EX, що не відповідає номеру рахунку-фактури від 21.09.2022 № (S)FSE- 223/22/EX який надано до митного оформлення.», суд зазначає наступне.

Так, у якості розбіжностей відповідач вказав, що в копії митної декларації країни відправлення від 21.09.2022 № MRN 22PL402010E1630115 зазначено номер документу за кодом 380 (реквізити рахунку-фактури)- FS-223/22/EX, що не відповідає номеру рахунку-фактури від 21.09.2022 № (S)FSE- 223/22/EX який надано до митного оформлення.

Суд відмічає, що будь-яких пояснень яким чином скорочена абревіатура інвойсу «FS» у експортній декларації замість повної абревіатури «(S)FSE» впливає на митну вартість товару відповідач не навів ні у оскаржуваному рішенні ні у відзиві на позов.

Крім того ціна у експортній декларації повністю відповідає ціні інвойсу.

Також суд вважає безпідставним посилання митного органу про необхідність включення до митної вартості ціни навантаження та розвантаження товару.

Суд відмічає, що відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МК України витрати на навантаження товару, пов`язані із транспортуванням до місця ввезення в Україну додаються до ціни товару, якщо за умовами договору ціна товару не включає цих витрат.

Умови поставки FCA згідно правил Інкотермс в частині розподілу обов`язків сторін за договором передбачають, що витрати по перевезенню товару несе покупець, а витрати по навантаженню товару при передачі його на складі продавця у наданий покупцем транспортний засіб покладені на продавця.

Відтак витрати по навантаженню товару, позивач не поніс, за умовами договору ціна товару включає його навантаження, відтак ці витрати не підлягають додаванню у якості складової митної вартості.

Суд відмічає, що з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FCA МД №UA209160/2022/010715 від 23.09.2022, до митного контролю позивачем було надано весь пакет товаросупровідних документів, а саме:

контракт №2/7/2022 від 21.07.2022;

рахунок-проформа №FEP-84/22/MWP від 19.09.2022;

платіжне доручення №5 від 20.09.2022 про оплату за товар;

фактура (інвойс) №(S)FSE-223/22/EX від 21.09.2022;

автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) №б/н від 21.09.2022;

договір-заявка перевізнику на здійснення міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №2009 від 20.09.2022;

рахунок-фактура перевізника №30 від 20.09.2022 на оплату транспортних послуг.

З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Суд встановив, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач посилається лише на митну декларацію на основі якої скоригований товар, нехтуючи обов`язком наведення пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та не скасоване судом.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості від 23.09.2022 №UA209000/2022/700095/2.

Стягнути з Львівської митниці (, 79000, м.Львів, вул.Костюшка,1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.