Справа № 160/8859/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2023 року Справа № 160/8859/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛ ЮНІОН" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛ ЮНІОН" до Дніпровської митниці в якій позивач просить:
визнати протиправним Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UА110150/2023/000005/2 від 26.01.2023 р.;
визнати протиправним Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110150/2023/000009/2 від 13.02.2023 р.;
визнати протиправною Картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000012;
визнати протиправною Картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000025.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано неможливість визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, необґрунтовано визначення митної вартості товару за попередніми методами. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернуті до оскарження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав та заперечуючи проти його задоволення у відзиві на позовну заяву указав, що наданими з митною декларацією документами, які містили розбіжності, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим і було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
22.09.2022 р. між компанією ARBEL ВАКLIYАТ HUBUBAT SANAYI VЕ ТІСАRЕТ А.S. (Туреччина) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛ ЮНІОН» (Україна) було укладено контракт № 22/09/22-1.
В Специфікації № 7 від 10.01.2023 р. до Контракту сторони домовились, що компанія ARBEL ВАКLIYАТ HUBUBAT SANAYI VЕ ТІСАRЕТ А.S. поставить ТОВ «СОЛ ЮНІОН» Продукт - Рис білий тип IR-64 в кількості 64 500, 00 кг, вартістю 0, 575 доларів за кг.
Загальна сума вартості товарів згідно Специфікації № 7 від 10.01.2023 р. становить 37 087, 50 доларів.
Порядок оплати згідно специфікації № 7 від 10.01.2023 р. - 100 % нсрс.илілаї іі здійснюється перед відвантаженням Товару зі складу Продавця.
За платіжним дорученням в іноземній валюті від 10.01.2023 р. з рахунку ТОВ «СОЛ ЮНІОН» було здійснено swift-платіж в сумі 37 087, 50 доларів в призначенні платежу вказано необхідну інформацію про отримувача переказу - компанію ARBEL ВАКLIYАТ HUBUBAT SANAYI VЕ ТІСАRЕТ А.S. (Туреччина), а також посилання на контракт № 22/09/22-1 від 22.09.2022 р. та інвойс № SZLМ003853 від 10.12.2022 р.
Поставка Товару, придбаного Позивачем у компанії ARBEL ВАКLIYАТ HUBUBAT SANAYI VЕ ТІСАRЕТ А.S. (Туреччина) відповідно до Специфікації № 7 від 10.01.2023 р. відбувалась в два етапи, оскільки вантаж був значним і його було розподілено на три машини.
На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару позивачем було надано до Дніпровської митниці наступні документи:
Пакувальний лист (Packing list) від 1 1.01.2023;
Рахунок-проформу (Proforma invoice) № SZLM003853 від 10.12.2022;
Автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н до а/м AО3761AО/AО1834XT від 16.01.2023;
Автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н до а/м НОМЕР_1 / НОМЕР_2 від 16.01.2023;
Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) № EC/TR A 5154326 від 12.01.2023;
Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № Y0229562 від 11.01.2023;
Попередню митну декларацію (крім позначеної кодом 1800) №
UA110000.2023.901097 від 20.01.2023;
Попередню митну декларацію (крім позначеної кодом 1800) № UA110000.2023.901098 від 20.01.2023;
Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 10.01.2023;
Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №104 від 18.01.2023;
Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №105 від 18.01.2023;
Довідку № 18/01-1 від 18.01.2023;
Довідку № 18/01-2 від 18.01.2023;
Прайс-лист від 01.12.2022;
Специфікацію Ху 7 від 10.01.2023;
Зовнішньоекономічний договір (контракт) Ху 22/09/22-1 від 22.09.2022;
Договір про надання послуг митного брокера Ху Сі4/22 від 30.09.2022;
Договір (контракт) про ііеревезепня Ху /1/2023-1 від 10.01.2023;
Договір (контракт) про перевезення ХуО 1-23/1 від 10.01.2023;
Заявку № 1101/1/23 від 11.01.2023;
Заявку № 1101/2/23 від 11.01.2023;
Лист без ГМО від 11.01.2023;
Інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосування Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 9483278 від 24.01.2023;
Інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосування Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 9483279 від 24.01.2023;
Інформаційний лист від 20.12.2022;
Сертифікат якості (здоров`я) від 12.01.2023;
Пакувальний лист (Packing list) від 01.02.2023;
Рахунок-проформу (Proforma invoice) № SZLM003853 від 10.12.2022;
Автотранспортну накладну (Road consignment note) від 02.02.2023;
Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) № EC/TR А 5160852 від 02.02.2023;
Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № Y0528529 від 01.02.2023;
Попередню митну декларацію (крім позначеної кодом 1800) №UA110000.2023.902232 від 06.02.2023;
Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT від 10.01.2023;
Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №110 від 01.02.2023;
Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №03/02-1 від 03.02.2023;
Прайс-лист від 01.01.2023;
Специфікацію № 7 від 10.01.2023;
Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 22/09/22-1 від 22.09.2022;
Договір про падання послуг митного брокера № С14/22 від 30.09.2022;
Договір (контракт) про перевезення № /1/2023-1 від 10.01.2023;
Договір (контракт) про перевезення № 02-01/1 від 10.01.2023;
Договір-заявку №110 від 01.02.2023;
Лист без ГМО від 02.02.2023;
Інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосування Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 9548644 від 10.02.2023;
Інформаційний лист від 20.12.2022;
Сертифікат якості (здоров`я) від 02.02.2023;
26.01.2023р. митний брокер ТОВ «СМАРТФРОМТРАНС», діючий в інтересах ТОВ «СОЛ ЮНІОН», надіслав до митного органу лист № 2/01 від 26.01.2023 р., яким повідомив митний орган про те, що усі наявні на той час у ТОВ «СОЛ ЮНІОН» документи було надано ним під час подання митної декларації, інші додаткові документи надаватись не будуть.
У відповідь відповідач надав позивачеві картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000012 та зазначив, що позивачеві необхідно подати нову митну декларацію з митною вартістю товару відповідно до рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2023/000005/2 від 26.01.2023 р.
13.02.2023р. митний брокер ТОВ «СМАРТФРОМТРАНС», діючий в інтересах ТОВ «СОЛ ЮНІОН», надіслав до митного органу лист № 1/02 від 13.02.2023 р., яким повідомив митний орган про те, що усі наявні на той час у ТОВ «СОЛ ЮНІОН» документи було надано ним під час подання митої декларації, інші додаткові документи надаватись не будуть.
У відповідь відповідач надав позивачеві картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000025 та зазначив, що Позивачеві необхідно подати нову митну декларацію з митною вартістю товару відповідно до рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2023/000009/2 від 13.02.2023 р.
Порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу, встановлені ч. 1 ст. 7 Митного кодексу України.
Згідно п. 24. ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цьогоКодексу, законівта інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Пунктами 23, 24 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів ст.ст. 49,50 МК України).
За частинами 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.53 МК Українидокументами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу.
Приписами ст. 337 МК Українипередбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК Україниорган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.24 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За змістом вищенаведених норм митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей.
Повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митний орган не обгрунтував вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовідносинами, які склалися між позивачем і його контрагентом.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті (ч. 3 ст. 54 МК України).
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостоюстатті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст. 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьоюстатті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановленихстаттею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
В якості підстави для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару:
Виходячи з переліку документів наведеного в ч. 2 ст. 53 МК України, які можуть підтвердити митну вартість товару, сертифікат якості, Експортна митна декларація, відомості щодо типу товару не зазначені в переліку обов`язкових документів для підтвердження вартості товару.
Документи в підтвердження якісних характеристик товару, відомості щодо типу товару (ІR-64) у фітосанітарних сертифікатах не можуть підтвердити вартість імпортованого товару.
Сертифікат якості, митна декларація країни відправлення, фітосанітарний сертифікат, можуть бути витребувані відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України як додаткові виключноу разі розбіжностей у документах, зазначених у ч. 2 цієї статті і мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митним органом не прийнято до уваги, що позивачем були надані транзитні супровідні документи, які відповідно до ст.ст. 3, 41 Конвенції про процедуру спільного транзиту, до якої приєдналась Україна 01.10.2022, є документами, що надруковані з використанням засобів електронного опрацювання даних для супроводження товарів і грунтуються на відомостях транзитної декларації.
Митниця відправлення надає декларанту транзитний супровідний документ. Транзитний супровідний документ має відповідати формі, наведеній у додатку А3 до доповнення ІІІ, і містить відомості, визначені в додатку А4 до доповнення ІІІ.
Щодо аргументів митного органу, висловлених в якості підстав для прийняття оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товару №UA110150/2023/000005/2 від 26.012023 р.
Так, приймаючи оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товару №UA110150/2023/000005/2 від 26.01.2023 р., митний орган зазначив: «Для забезпечення перевезення оцінюваної партії товару укладено договір про надання транспортно- експедиційного обслуговування з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.01.2023 №/1/2023-1 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «СОЛ ЮНІОН», договір про надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.01.2023 №01-23/1 між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , рахунки ФОП ОСОБА_1 від 18.01.2023 №№104 та 105, довідки від 18/01/2023 №№ №18/01-1, №18/01-2; транспортні заявки від 11.01.2023 №№ 1101/1/23, 1101/2/23. Відповідно до транспортних заявок від 11.01.2023 №№ 1101/1/23, 1101/2/23, вартість фрахту складає 318000 грн без ПДВ та відповідає відомостям в рахунках ФОП ОСОБА_1 від 18.01.2023 №№104 та 105. Відповідно до рахунків від 18.01.2023 №№104 та 105 до вказаної суми включено вартість транспортних послуг по маршруту Туречина, Мерсін - Рені-Дніпро. Транспортні заявки від 11.01.2023 №№ 1101/1/23, 1101/2/23 не містять відомостей про включення до погодженої сторонами вартості послуг інших витрат, крім фрахту».
Пунктами 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари додаються таки витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати до навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Частиною 11 ст. 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема 2) витрати на транспортування після ввезення.
Отже, витрати на транспортування після ввезення товару на митну територію України не включаються до складу митної вартості товару, відповідно посилання відповідача на заниження витрат транспортування не можуть бути взяті до уваги.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.03.2018 р. в справі № 804/2997/17.
Згідно з пунктом 4 статті 306 Господарського кодексу України, транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу.
Законом України від 1 липня 2004 року № 1955-ІV "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі - Методичні рекомендації), собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.
У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду).
Враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню (Лист ДФС від 15.03.2016 № 5591/6/99-99-19-03-02-15).
За умовами п. 1.1. Договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 1/2023- 1 від 10.01.2023 р.: «Даний Договір регулює взаємовідносини між Експедитором та Замовником, які пов`язані із здійсненням транспортно-експедиційного обслуговування (ТЕО) по організації експортно-імпортних і транзитних перевезень вантажів автомобільним, залізничним, морським та авіатранспортом по території України та по території інших держав».
Пунктом 5.1. Договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 1/2023-1 від 10.01.2023 р. встановлено: «Вартість ТЕО та інших послуг узгоджуються Сторонами в окремих заявках Замовника в порядку розділу 6 Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору та може змінюватись виключно за двосторонньою згодою Сторін».
Відповідно до Рахунку № 104 від 18.01.2023 р., транспортні послуги по маршруту: Мерсін (Туреччина) - митний перехід Рені (державний кордон України) складають 90 000, 00 грн.
В Довідці про транспортні витрати № 18/01-1 від 18.01.2023 р. зазначено, що транспортно - експедиційні витрати за маршрутом Мерсін (Туреччина) - митний перехід Рені (державний кордон України) складають 90 000, 00 грн.
Відповідно до Рахунку № 105 від 18.01.2023 р., транспортні послуги по маршруту: Мерсін (Туреччина) - митний перехід Рені (державний кордон України) складають 90 000, 00 грн.
В Довідці про транспортні витрати № 18/01-2 від 18.01.2023 р. зазначено, що транспортно - експедиційні витрати за маршрутом Мерсін (Туреччина) - митний перехід Рені (державний кордон України) складають 90 000, 00 грн.
В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року по справі № 280/4870/21 суд зазначив наступне: «Оскільки законом не визначено докази, виключно якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.
Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка експедитора про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів».
Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 по справі № 804/9754/15 зроблено висновок, що довідка про транспортні витрати є належним документом, який підтверджує вартість перевезення відповідно до вимог Митного кодексу України. Окрім того, зазначено, що МК України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому подані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Довідка експедитора про вартість перевезення містить посилання на відомості про номер автотранспортного засобу перевізника та маршрут перевезення і про вартість перевезення до кордону України та до місця доставки вантажу.
Відомості, зазначені в наданій відповідачу довідці експедитора, щодо номеру автотранспортного засобу та маршруту перевезення повністю відповідають відомостям, зазначеним в товаро-транспортних накладних CMR.
Відтак, з аналізу Договору на транспортно-експедиційне обслуговування N2 /1/2023-1 від 10.01.2023 р. та Довідки про транспортні витрати № 18/01-1 від 18.01.2023 р. та№ 18/01- 2 від 18.01.2023 р. вбачається, що в вартість послуги експедитора по маршруту Мерсін (Туреччина) - митний перехід Рені (державний кордон України) - м. Дніпро було включено як вартість безпосередньо послуг з перевезення товару, так і вартість експедиційних послуг, і така вартість послуг до кордону України разом складала 90 000, 00 грн., як згідно договору-заявки транспортного експедирування № 1101/2/23 від 11.01.2023 р. так і згідно договору-заявки транспортного експедирування № 1101/1/23 від 11.01.2023 р.
Окрім того, в договорі-заявці транспортного експедирування № 1101/2/23 від 11.01.2023 р. та договорі-заявці транспортного експедирування № 1101/1/23 від 11.01.2023 р. Сторони обумовили форму оплати - протягом 4х днів з дня розвантаження після підписаних документів через систему електронного документообігу «Вчасно».
Вантаж було отримано Позивачем від перевізника 26.01.2023 року, у зв`язку з чим було укладено Акти надання послуг № 104/2023 від 27.01.2023 р. та № 105/2023 від 27.01.2023р.
Рахунки на оплату № 104 від 18.01.2023 р. та № 105 від 18.01.2023 р. були оплачені Позивачем згідно платіжної інструкції № 5114 від 02.02.2023 р.
Таким чином, твердження Відповідача про те, що у наданих Позивачем документах були відсутні відомості про включення до вартості послуг інших витрат, КРІМ фрахту, є безпідставними.
Щодо аргументів митного органу, висловлених в якості підстав для прийняття оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2023/000009/2 від 13.02.2023 р.
На підтвердження чого Позивачем було надано до митного органу Специфікацію № 7 від 10.01.2023 р. до Контракту № 22/09/22-1 від 22.09.2022 р., в якій зазначено, що виробником товару є компанія ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE ТІ CARET A.S, a також інформаційний лист № 20.12.2022 p., в якому компанія ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE ТІ CARET A.S особисто повідомляє про те, що вона с виробником товару, який постачається за Контрактом № 22/09/22-1 від 22.09.2022 р.
Також, відповідачем зазначено: «Для підтвердження заявленого рівня транспортної складової митної вартості до митного оформлення надано договір про надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.01.2023 №/1/2023-1 між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «СОЛ ЮНЮН», договір про надання транспортних послуг від 10.01.2023 №02- 01/1 між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 , рахунок ФОП ОСОБА_3 від 01.02.2023 № №110, транспортна заявка від 01.02.2023 №110. Відповідно до пункту 4.1.2 договору про надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10.01.2023 № 02-01/1, розмір винагороди експедитора становить різницю між вартістю перевезення, узгодженою між замовником та третьою особою - перевізником та вартістю-перевезення, визначеною у заявці на перевезення вантажу. Відповідно до транспортної заявки від 08.12.2022 №5151, вартість фрахту складає 159 000,00 грн без ПДВ та відповідає відомостям рахунку ФОП ОСОБА_3 від 10.02.2023 №110. Відповідно до рахунку від 10.02.2023 №110 до вказаної суми включено вартість транспортно-експедиційних послуг по маршруту Туречина, Мерсін - митний перехід Порубне - м.Дніпро. Транспортна заявка від 01.02.2023 №110 не містить відомостей про включення до погодженої сторонами вартості послуг інших витрат, крім фрахту. З урахуванням зазначеного, відсутнє документальне підтвердження повноти включення за заявленого рівня митної вартості витрат, відповідно до ч.10 cm. 58 МКУ (експедиційна винагорода)».
За умовами п. 1.1. Договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 1/2023- 1 від 10.01.2023 р.: «Даний Договір регулює взаємовідносини мілс Експедитором та Замовником, які пов`язані із здійсненням транспортно-експедиційного обслуговування (ТЕО) по організації експортно-імпортних і транзитних перевезень ванталсів автомобільним, залізничним, морським та авіатранспортом по території України та по території інших дерлсав».
Пунктом 5.1. Договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 1/2023-1 від 10.01.2023 р. встановлено: «Вартість ТЕО та інших послуг узгоджуються Сторонами в окремих заявках Замовника в порядку розділу б Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору та може змінюватись виключно за двосторонньою згодою Сторін».
Відповідно до Рахунку №110 від 18.01.2023 р., транспортні послуги по маршруту: Мерсін (Туреччина) - митний перехід Порубне (державний кордон України) складають 90 000, 00 грн.
В Довідці про транспортні витрати № 03/02-1 від 03.02.2023 р. зазначено, що транспортно - експедиційні витрати за маршрутом Мерсін (Туреччина) - митний перехід Порубне (державний кордон України) складають 90 000, 00 грн.
Довідка експедитора про вартість перевезення містить посилання на відомості про номер автотранспортного засобу перевізника та маршрут перевезення і про вартість перевезення до кордону України та до місця доставки вантажу.
Відомості, зазначені в наданій відповідачу довідці експедитора, щодо номеру автотранспортного засобу та маршруту перевезення повністю відповідають відомостям, зазначеним в товаро-транспортних накладних CMR.
Відтак, з аналізу Договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 1/2023-1 від 10.01.2023 р. та Довідки про транспортні витрати № 03/02-1 від 03.02.2023 р. вбачається, що в вартість послуги експедитора по маршруту Мерсін (Туреччина) - митний перехід Порубне (державний кордон України) - м. Дніпро було включено як вартість безпосередньо послуг з перевезення товару, так і вартість експедиційних послуг, і така вартість послуг до кордону України разом складала 90 000, 00 грн.
Окрім того, в договорі-заявці транспортного експедирування № 110 від 01.02.2023 р. Сторони обумовили форму оплати - протягом 2х днів з дня розвантаження після підписаних документів через систему електронного документообігу «Вчасно».
Вантаж було отримано Позивачем від перевізника 13.02.2023 року, у зв`язку з чим було укладено Акт надання послуг № 110/2023 від 13.02.2023 р.
Рахунок на оплату № 110 від 18.01.2023 р. був оплачений Позивачем згідно платіжної інструкції № 5253 від 16.02.2023 р.
Таким чином, твердження Відповідача про те, що у наданих Позивачем документах були відсутні відомості про включення до вартості послуг інших витрат, в ТОМУ числі експедиторських послуг, крім фрахту, є безпідставними.
Також, відповідач зазначив, що митний орган не має можливості перевірити виявлені невідповідності, а також зазначив, що у зв`язку з нібито відсутністю документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються, не може бути застосований відповідно до п. 2 ст. 58 МКУ, п. 6 ст. 54 МКУ. Далі, митний орган відзначив, що митна вартість товару скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару. Позивач вважає вищевказані підстави, наведені Відповідачем у оскаржуваних картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, необгрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.
Частиною 5 ст. 53 Митного кодексу України визначено наступне: «Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МКУ».
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує і вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару: висновки нього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, ш,о підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Щодо обгрунтування відповідача обраного методу визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.
В картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідач вказав, що до товарів, ввезених на митну територію позивачем, було застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-r- резервний метод. Митна вартість товарів визначена відповідачем грунтувалась на ЕМД від 28.09.2022 № UA500530/2022/005147.
В рішеннях про коригування митної вартості товару відсутні відомості про порівняння умов поставки за наведеною відповідачем ЕМД від 28.09.2022 № UA500530/2022/005147. Рішення не містять порівняні характеристики оцінюваного товару, умови поставки товару, ціна, яку було взято за основу для коригування митної вартості за резервним методом, не зазначено інформацію і джерела, які були використані митним органом під час визначення митної вартості товару позивача.
Тобто, детальне дослідження митних декларацій, на підставі яких скориговано митну вартість товару і обрано метод для визначення вартості, відповідачем проведено не було.
За висновком Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Водночас, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття спірних рішень.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення відноситься до основних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.1, ч.2 ст. 16 КАС України).

Відповідно до ч.1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання ч. 7 ст. 139 КАС України в позовній заяві позивачем було зазначено, що ним планується понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. за підготовку позовної заяви.

Згідно ч.1. ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За визначенням п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Між ТОВ «СОЛ ЮНІОН» (Клієнт) і Адвокатським бюро «Анастасії Дударенко» (Виконавець) 01.11.2022 був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги, за яким Виконавець прийняв доручення Клієнта та взяв на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, за переліком наведеним у п. 1.1. договору.

Відповідно до п. 3.1. договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Виконавцю за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами з розрахунку 1000 грн. за кожну годину роботи.

Сторонами в п. 3.4. договору погоджено, що розрахунки за даним договором проводяться з обов`язковим укладенням акту прийому-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги адвокатом.

25.04.2023 сторонами підписано акт приймання-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги №13-15, з якого вбачається, що Адвокат з 03.04.2023 по 25.04.2023 на виконання умов договору надав Клієнту юридичні послуги відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 01.11.2022 року, а Клієнт прийняв надані послуги.

Відповідно до п. 2 акту вартість послуг згідно п. 3.1 договору про надання правової (правничої) допомоги адвокатом з розрахунку 1000 грн. за кожну годину роботи складається з:

Погодинний розрахунок:

-написання тексту позовної заяви ТОВ «СОЛ ЮНІОН» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості № UА110150/2023/000005/2 від 26.01.2023 р., № UA110150/2023/000009/2 від 13.02.2023 р.

та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000012, № UA110150/2023/000025 та подача позовної заяви з додатками до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за 10 годин роботи 10000,00 грн.

Оплата послуг Клієнтом у сумі 10000,00 грн. підтверджується копією платіжної інструкції №6024 від 25.04.2023.

За правилами частин 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Таким чином, на користь позивача підлягає відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправним Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UА110150/2023/000005/2 від 26.01.2023 р.

Визнати протиправним Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110150/2023/000009/2 від 13.02.2023 р.

Визнати протиправною Картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000012.

Визнати протиправною Картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000025.

Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 8408,49 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова