Справа № 340/3452/23
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/3452/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, вул. А. Саєнко,10, м. Фастів, Київська область,08500

до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький,25009

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

1)визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо винесення нового рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування до стажу період роботи з 22.11.1982 по 18.04.1985, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 на підставі диплому серії НОМЕР_2 від 20.07.1979 та період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000;

2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області призначити їй пенсію з моменту звернення 21.10.2021 та зарахувати до стажу період роботи з 22.11.1982 по 18.04.1985, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 на підставі диплому серії НОМЕР_2 від 20.07.1979 та період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надав суду відзив, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що позивач звернулася з заявою про призначення пенсії за віком, в призначенні якої було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказує, що до страхового стажу не зараховано наступні періоди : 01.09.1976 по 20.07.1979 оскільки в документі про освіту не правильно зазначено по батькові заявниці / ОСОБА_2 / , що не співпадає з даними паспорту / ОСОБА_3 /; період роботи з 22.11.1982 по 18.04.1985, оскільки печатка підприємства, якою завірений запис про звільнення в трудовій книжці має слабкий відтиск, інформація про організацію не читається; період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000 оскільки між датою початку отримання допомоги по безробіттю /08.07.1999/ та датою наказу /01.04.1999/ великий проміжок.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надав суду відзив, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказує аналогічні пояснення наданні ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

Дослідивши письмові докази у справі суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач, 21.10.2021 звернулася до ГУ ПФ України у Кіровоградській області, із заявою про призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Київській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням від 26.10.2021 №99 ГУ ПФ України у Київській області відмовило в призначенні пенсії. Вказано, що визначений ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж становить 28 років. Страховий стаж заявниці становить 24 роки 4 місяці 1 день. За наданими документами зараховано всі періоди. Дата з якої набуде право на пенсійну виплату 16.06.2024.

При перевірці матеріалів пенсійної справи було встановлено, що при призначенні пенсії до стажу заявниці безпідставно зараховано наступні періоди : 01.09.1976 по 20.07.1979 оскільки в документі про освіту не правильно зазначено по батькові заявниці / ОСОБА_2 /, що не співпадає з даними паспорту / ОСОБА_3 /; період роботи з 22.11.1982 по 18.04.1985, оскільки печатка підприємства, якою завірений запис про звільнення в трудовій книжці має слабкий відтиск, інформація про організацію не читається; період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000 оскільки між датою початку отримання допомоги по безробіттю /08.07.1999/ та датою наказу /01.04.1999/ великий проміжок.

Рішенням від 14.12.2021 №99 ГУ ПФ України у Київській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-1V (надалі за текстом - Закон № 1058).

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до Конституції України, гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При цьому, статтею 56 Закону №1788-XII, до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд звертає увагу на те, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Проаналізувавши зазначені норми законодавства, можна дійти до висновку, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності трудового стажу не менше 28 років з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).

Статтею 82 Закону №1788-XII передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Як встановлено судом, позивач досяг віку 60 років, а тому, право на призначення пенсії за віком у позивача виникло за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, посилався на відсутність страхового стажу, оскільки неможливо зарахувати до страхового стажу наступні періоди:

з 01.09.1976 по 20.07.1979 оскільки в документі про освіту не правильно зазначено по батькові заявниці / ОСОБА_2 / , що не співпадає з даними паспорту / ОСОБА_3 /;

з 22.11.1982 по 18.04.1985, оскільки печатка підприємства, якою завірений запис про звільнення в трудовій книжці має слабкий відтиск, інформація про організацію не читається;

період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000 оскільки між датою початку отримання допомоги по безробіттю /08.07.1999/ та датою наказу /01.04.1999/ великий проміжок.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , виданої 05.05.1980 (а.с. 7-11), судом встановлено наступні відомості про трудову діяльність позивача у спірний період:

-22.11.1982 прийнята на "Кіровоградську фабрику ремонту взуття" в цех крупного ремонту ученицею обувщика згідно наказу №05/118 від 26.11.1982 ;

-20.01.1983 переведена обувщицею 3 розряду згідно наказу №05/21 від 31.01.1983;

-10.03.1983 в зв`язку з реорганізацією цеху крупного ремонту переведена, за її згодою у новостворену фабрику по ремонту взуття згідно наказу № 05/40 від 10.03.1983;

-11.03.1983 прийнята по переводу обувщицею до цеху крупного ремонту взуття відповідно до наказу №1-к від 11.03.1983;

- 18.04.1985 звільнена за ст. 38КЗпП УССР за власним бажанням, згідно наказу №38-к від 18.04.1985

-08.07.1999 розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до наказу п.1б ст. 29 Закону України "Про зайнятість населення", згідно наказу №67 від 01.04.1999;

-03.01.2000 закінчена виплата допомоги по безробіттю, відповідно до ст. 30 п. 1 «з» ст.29 Закону України "Про зайнятість населення", згідно наказу №18 від 28.01.2000.

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності до дати, завірені підписом та печаткою роботодавців.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги Головним управлінням Пенсійного фонду.

Суд вважає за важливе в першу чергу звернути увагу на те, що, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окрім цього, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише в разі її відсутності, відсутності в трудовій книжці відповідних записів або в разі якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу враховуються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Суд вказує, що якщо поданих позивачем разом із заявою при призначення пенсії від документів було не достатньо, то відповідач мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку для з`ясування вказаних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Проте відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про дії спрямовані на проведення перевірки відповідності змісту трудової книжки, а саме первинним документам, які підтверджують характер виконуваної роботи, підприємства, на яких працювала позивач, для призначення пенсії.

Крім того, суд бере до уваги позицію Верховного Суду, відображену у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019, у справі №593/283/17, в яких звернув увагу на те, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, суд приходить до висновку відмова відповідача 1 щодо зарахування спірних періодів є протиправною, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, та є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Крім того, судом враховано лист Головного управління ПФУ в Черкаській області від 17.12.2021 №2300-0303-9/77225, в якому вказано наступне. Так, ГУ ПФУ в Черкаській області, за результатом розгляду листа Головного управління ПФУ в Кіровоградській області від 13.12.2021 №1100-0302-9/52771 про приведення стажу заявника у відповідність до наданих документів (а.с.25), повідомило що при обчисленні страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з 22.11.1982 по 18.04.1985 зараховано згідно запису в трудовій книжці, яка завірена печаткою /читається частково/ та підтверджено архівною довідкою про заробітну плату, виданою виконавчим комітетом Кропивницької міською радою від 06.10.2021 №М-2615. Запис в трудовій книжці про період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000 сумнівів не викликає та додатково підтверджений відомостями за звітний рік по БСВ, згідно з індивідуальними даними про застраховану особу. Період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 зараховано до страхового стажу згідно диплому серії НОМЕР_2 , в якому на другій сторінці прізвище, ім`я та по батькові заявниці внесено російською мовою та відповідає даним паспорту. З огляду на викладені обставини, ГУ ПФУ в Черкаській області дійшов висновку, що підстави для перегляду рішення №99 відсутні (а.с.19).

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованим обраний позивачем спосіб захисту, вважає його таким, що відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295, пунктом 15 частини першої розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо винесення рішення №99 від 14.12.2021 року про відмову у призначенні пенсії та не зарахування до стажу період роботи з 22.11.1982 по 18.04.1985, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 на підставі диплому серії НОМЕР_2 від 20.07.1979 та період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 22.11.1982 по 18.04.1985, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , період навчання з 01.09.1976 по 20.07.1979 на підставі диплому серії НОМЕР_2 від 20.07.1979 та період отримання допомоги по безробіттю з 08.07.1999 по 03.01.2000.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО