Справа № 520/4055/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 червня 2023 року справа № 520/4055/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Ніколаєвої Ольги,

за участю секретаря судового засідання - Кандиби Юлії,

позивача - Глущенка Станіслава,

представника відповідача - Синюшка Сергія,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ НП в Харківській області), в якому просить:

- визнати противоправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області» від 03.06.2022 №296 у частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати противоправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській області від 14.06.2022 №289 о/с, яким позивача звільнено згідно з Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УШ за пунктом 6 частини першої статті 77 /у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з 14.06.2022, без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 03.06.2022;

- поновити позивача на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 14.06.2022;

- стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячне забезпечення/заробіток/ за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по 03.06.2022 з 14.06.2022 по дату поновлення на службі;

- рішення суду у частині поновлення на роботі, звернути до негайного виконання;

- рішення суду в частині нарахування та виплати середньомісячного забезпечення /заробітку/ за час вимушеного прогулу, в межах стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Позов обґрунтовано тим, що позивач проходив службу в органах Національної поліції, на момент введення воєнного стану в Україні в зв`язку з військовою агресією росії щодо України ніс службу у відділі реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції ГУ НП в Харківській області. З дня введення воєнного стану, а також після руйнування будівлі ГУ НП внаслідок авіаудару, виконував наказ безпосереднього керівника, перебував вдома зі зброєю до особливого розпорядження, наказ про необхідність в строк до 30.04.2022 вийти з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУ НП в Харківській області - не отримував.

Відтак, на думку позивача, ним не вчинено дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі в період з 01.05.2022 по 03.06.2022 без поважних підстав, невиконання усного наказу керівників ГУ НП в Харківській області та невзяття участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Натомість, вважає, що службове розслідування проведено поверхнево, без з`ясування всіх обставин, за відсутності доказів відсутності на службі без поважних причин та доведення наказу керівника до його відома.

З урахуванням наведеного вважав, що спірні накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправними та просив їх скасувати.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.02.2023 справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання відзиву та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи. Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. При цьому, вказує, що дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння позивача з`ясувала повно та оцінила правильно, вчинений поліцейським проступок кваліфікувала правильно, норми закону визначила як належні, зміст норми права витлумачила відповідно до їх дійсної суті, а відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності, тому підстави для скасування оскаржуваних наказів відсутні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 23.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог повністю, посилаючись на мотиви та доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач старший сержант поліції на час виникнення спірних правовідносин обіймав посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, що не заперечується сторонами у даній справі.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває і надалі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що 28.04.2022 начальником Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області полковником поліції Ткаченком О.А. був відданий усний наказ, зокрема позивачу, який перебував на тимчасово окупованій території до 30.04.2022 евакуюватися на підконтрольну територію України на прибути за місцем дислокації підрозділу. Станом на 09.05.2022 поліцейський до підрозділу для проходження служби не прибув, на службі відсутній та не виконував свої функціональні обов`язки.

У зв`язку з чим, наказом ГУ НП в Харківській області «Про призначення та проведення службового розслідування» від 10.05.2022 №608 призначено провести службове розслідування за обставинами, викладеними у рапорті начальника Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області полковником поліції Ткаченком О.А. від 09.05.2022.

За наслідками проведення службового розслідування начальником ГУ НП в Харківській області генералом поліції третього рангу Тимошко Володимиром, 03.06.2022 затверджено Висновок службового розслідування.

У вказаному висновку вказано, зокрема: «Відповідачем опитано керівників поліцейських, відносно яких проводилось службове розслідування, здійснені телефонні дзвінки, направлені смс-повідомлення на номер телефону, у месенджер «WhatsApp» та на електронну пошту позивача про необхідність прибуття до ГУ НП в Харківській області, про що складено акти огляду електронної комунікації та про відмову від надання письмових пояснень».

Також у висновку вказано, що з 01.05.2022 по 03.06.2022 позивач, без поважних причин був відсутній на службі, не виконав усний наказ керівників щодо необхідності у строк до 30.04.2022 евакуюватися з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУ НП в Харківській області, для проходження служби, виконання своїх функціональних обов`язків, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

За висновком службового розслідування позивачем порушено вимоги частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 24 частини першої статті 23, частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліції», частини другої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1,2, 4, 8, 13, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 2 абзацу 1 наказу Національної поліції України від 08.04.2022 №242, пункту 1 наказу ГУ НП в Харківській області від 15.08.2016 №818 та визнано за необхідне застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби.

Пунктом 31 наказу начальника ГУ НП в Харківській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУ НП в Харківській області» вирішено за скоєння дисциплінарного проступку поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

У наказі зазначено про вчинення дисциплінарного проступку позивача, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 по 03.06.2022, тим самим скоївши прогули.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 14.06.2022 №289 о/с старшого сержанта поліції - ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами відповідача, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі по тексту - Закон України №580-VIII).

Положеннями частини першої статті 8 Закону України №580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 18 Закону України №580-VIII поліцейській зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону України №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 23 Закону України №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Приписами статті 24 Закону України №580-VIII встановлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі по тексту - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 8, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до вимог абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі по тексту - Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Згідно з частиною десятою 1 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі по тексту - Порядок №893).

Пункт 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина перша статті 11 Дисциплінарного статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відтак, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

З огляду на зазначене нормативне регулювання, суд зазначає, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022 введено воєнний стан на території України, який внаслідок продовження триває.

Судом встановлено, що позивач на час введення воєнного стану проходив службу у місті Ізюм Харківської області, безпосереднім керівником позивача був заступник начальника ВРПП Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області - Ільченко Володимир.

Загальновідомими є обставини, що місто Ізюм Харківської області з початку військової агресії зазнавало і зазнає артилерійських та ракетних обстрілів, з квітня по вересень 2022 року перебувало в тимчасовій окупації.

Підставою для проведення службового розслідування слугував рапорт від 09.05.2022 ОСОБА_2 , в якому зазначено про відсутність позивача на службі без поважних причин.

В якості доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді безпідставної відсутності на службі в період з 01.05.2022 по 03.06.2022 відповідач надав висновок службового розслідування, рапорт ОСОБА_2 , акти від 03.06.2022 огляду електронної комунікації та про відмову від надання письмових пояснень.

На переконання відповідача, вказані докази є належними та достатніми в підтвердження відсутності позивача на службі, у зв`язку з чим вважає, що позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення зі служби в поліції.

Проте, суд зазначає, що вирішуючи спір відповідач не повно встановив обставини справи, не з`ясував якими саме доказами зафіксовано факт відсутності позивача на службі з травня по червень 2022 року, доведення до позивача усного наказу керівництва про прибуття до місця дислокації, а також підстави відсутності позивача на службі у спірний період.

За клопотанням позивача судом допитано в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Позивач у судовому засіданні повідомив, що 03.03.2022 після руйнування будівлі РУП ГУНП внаслідок авіаудару, він виконував усний наказ свого безпосереднього керівника - ОСОБА_8 перебувати вдома, за місцем реєстрації, до особливого розпорядження. Під час окупації міста Ізюм намагався прибути до міста Харків, проте зміг це реалізувати лише після деокупації. Жодних наказів від керівництва ГУ НП у Харківській області не отримував, оскільки був відсутній як мобільний, так і будь-який інший зв`язок та електропостачання.

Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні допитані свідки.

Допитаний в суді в якості свідка заступник начальника ВРПП Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 зазначив, що проходить службу, безпосередньо позивачу наказ про необхідність у строк до 30.04.2022 евакуюватись до підконтрольної території України та прибути до місця дислокації для подальшого проходження служби не надавав та не доводив, чи було доведено цей наказ до позивача його безпосереднім керівником йому не відомо. Також зазначив, що він був обізнаний про фактичну відсутність будь-якого зв`язку з працівниками, що залишилися на окупованій території та труднощі їх прибуття до міста Харкова.

Суд зазначає, що безпосередній керівник позивача не був опитаний під час проведення службового розслідування, заступник начальника ВРПП Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області - Ільченко Володимир Васильович, у суді надав інші пояснення, ніж зазначені ним у рапорті від 09.05.2022.

Відтак, встановлені судом обставини спростовують висновки відповідача про відсутність позивача на службі без поважних причин.

Натомість, відповідачем належними доказами не доведено невиконання позивачем усного наказу керівництва ГУ НП щодо необхідності у строк до 30.04.2022 евакуюватися з окупованих територій та прибути до місця дислокації, визначеного керівництвом ГУ НП в Харківській області та, як наслідок, відсутність на службі з 01.05.2022 по 03.06.2022 без поважних підстав.

Суд враховує, що допитані свідки, зокрема, ОСОБА_6 , що приблизно 25.02.2022привезла до будинку позивача особові справи та трудові книжки з управлінь міста Барвінкове, місто Балаклія, місто Ізюм та селище міського типу Борова. Зазначені документи позивачем та його дружиною були збереженні під час окупації та приблизно 19.09.2022 за наказом керівництва повернуті ОСОБА_6 у відділ кадрів.

Також, суд враховує, що про проведення службового розслідування позивач не був обізнаний, письмових пояснень щодо обставин перебування на службі у спірний період не надавав та не відмовлявся від їх надання.

Дії відповідача щодо виклику позивача для надання пояснень під час службового розслідування шляхом телефонних дзвінків, направлення повідомлень на телефонний номер, месенджер «WhatsApp» та на електронну пошту, враховуючи їх не отримання, не спростовують доводів позивача про не повне з`ясування всіх обставин . У висновку службового розслідування, також зазначено, що із позивачем, на час спроби здійснити телефонний виклик, був відсутній мобільний зв`язок.

Також судом враховується, що загальновідомими обставинами є руйнація у березні 2022 року будівлі поліції у місті Ізюм Харківської області, тривала окупація міста Ізюм, відсутність будь-якого зв`язку.

Слід зазначити, що не вихід працівників на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, не свідчить беззаперечно про їх відсутність на службі без поважних причин.

Зазначене обумовлено необхідністю збереження життя та здоров`я таких працівників та їх сімей і не може вважатися як відсутність на роботі без поважних причин.

Висновки службового розслідування, які відповідач визнав обґрунтованими, зроблені лише з урахуванням пояснень керівників поліцейських, відносно яких проводилось службове розслідування, які не є безпосередніми керівниками позивача, без надання оцінки доводам позивача, без з`ясування всіх обставин, відсутності доказів фіксації неявки позивача на службі, без врахування особи позивача, ступеня його вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його попередньої поведінки, ставлення до служби.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин з 01.05.2022 по 03.06.2022, скоєння прогулів.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне визнати протиправними накази від 03.06.2022 №296 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та від 14.06.2022 №289 о/с про звільнення його зі служби з наступного дня за днем звільнення (14.06.2022), а саме з 15.06.2022.

Враховуючи, що оскаржувані накази підлягають скасуванню, а також те, що останнім робочим днем позивача було 14.06.2022, позовна вимога позивача про поновлення його на посаді підлягає задоволенню шляхом поновлення на посаді з 15.06.2022.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки за наслідками судового розгляду судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді, також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988 (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №988).

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі по тексту - Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі по тексту - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

У судовому засіданні позивач вказав, що грошове забезпечення йому не виплачувалося з 01.05.2022 по 03.06.2022 та з 15.06.2022 по 22.06.2023, що не заперечується представником відповідача.

Враховуючи вказане та прийняття судом рішення про поновлення на посаді, кількість днів вимушеного прогулу складає 437 днів.

Розмір грошового забезпечення за березень - квітень 2022 рік складав 11 789,52 грн. за місяць, а в травні 2022 року нарахування та виплати його позивачу не відбувалося, таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 458,00 грн.

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача складає 200 146,00 грн. (437 днів х 458,00 грн).

Згідно пунктів 2-3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Предметом спору є стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вулиця Ярославська, будинок 1/29, місто Харків, 61052, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області» від 03.06.2022 №296 у частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.06.2022 №289 о/с, яким ОСОБА_1 звільнений згідно з Законом України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УШ за пунктом 6 частини першої статті 77/у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з 14.06.2022, без виплати грошового забезпечення з 01.05.2022 по 03.06.2022.

Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 15.06.2022.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне забезпечення/заробіток/ за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2022 по 03.06.2022 та з 15.06.2022 по 22.06.2023 у сумі 200 146,00 грн. (сто дев`яносто тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень 00 копійок).

Рішення суду у частині поновлення на посаді (роботі) допустити до негайного виконання.

Рішення суду у частині стягнення середнього заробітку у межах платежу за місяць у розмірі 13 968,03 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень 03 копійки) допустити до негайного виконання.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2023.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА