Справа № 420/6929/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6929/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивачка просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, здійснені при переведенні ОСОБА_1 з 27.08.2021 року з пенсії за віком відповідно до Закону на довічне грошове утримання судді у відставці в частині визначення відсотка у розмірі 60% від суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді та врахування фактичного стажу роботи на посаді суді в розмірі 25 років.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, наступне:

07 місяців 26 днів за період проходження служби в Збройних силах з 07.10.1976 по 01.06.1977,

02 роки 05 місяців, що є половиною строку навчання за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1980 по 01.07.1985,

03 роки, за період адвокатської діяльності з 03.02.1986 по 29.03.1996,

05 років 10 місяців 01 день, період роботи на посаді судді Ренійського районного суду Одеської області з 01.04.1996 по 01.02.2002,

19 років 07 місяців 00 днів, період роботи на посаді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з 01.02.2002 по 31.08.2021,

а всього 31 рік 05 місяців 27 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області здійснити з 27.08.2021 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 72 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.02.2023 року остання звернулась з клопотанням до відповідача та просила перерахувати довічне грошове утримання судді у відставці, так як при його нарахуванні не враховано в стаж, що дає право на відставку половину строку навчання в університеті, адвокатський стаж 3 роки, служба в збройних силах. Крім цього, в Протоколі/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 27.09.2021 року неправильно вказано дату наказу, так як фактично позивача відраховано 26.08.2021 року, а не з 27.06.2021 року. Листом ГУ ПФУ в Одеській області за вих. №5274-4411/Г-02/8-1500/23 від 14.03.2023 року заявницю було повідомлено про те, що, зокрема, з 27.08.2021 року її переведено з пенсії за віком на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу роботи на посаді суді 25 років за нормами Закону України від 02.06.2016 № 1402-VII «Про судоустрій статус суддів» при страховому стажі 45 років 1 місяць (стаж враховано по 31.07.2021). На думку позивача, відповідачем протиправно не включено період навчання у ВУЗі на юридичному факультеті, період строкової служби в лавах армії та період роботи адвокатом. Відповідно до цього, спірним є питання визначення стажу, який враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також розмір суддівської винагороди у відсотковому значенні.

Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представник зазначає, що ОСОБА_1 з 08.06.2012 перебуває на обліку у Головному управлінні та з 27.08.2022 отримує довічне грошове утримання суддів у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу роботи на посаді судді 25 років відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016. Загальний стаж роботи позивача складає 45 років 01 місяць (стаж враховано по 31.07.2021). До страхового стажу враховано періоди по 31.12.2003 згідно трудової книжки, диплому про навчання, військового квитка, а з 01.01.2004 за даними персоніфікованого обліку згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5). 27.02.2023 надійшли звернення позивача стосовно порядку та умов нарахування грошового утримання судді у відставці та розрахунку страхового страху. Листами від 14.03.2023 №5274-4411/Г-02/8-1500/23 та №5278-4409/Г-02/8-1500/23 позивачу роз`яснено норми чинного законодавства на підставі яких розраховано її страховий стаж та розмір грошового утримання судді у відставці. Відповідач зазначає, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді часу проходження строкової військової служби, періоду навчання, тощо, а тому, виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому Законом №1402 на момент відповідного розрахунку. Отже, зобов`язання здійснити обчислення грошового утримання у більшому розмірі не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 КАС України. Спеціальний закон містить вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання судді у відставці. Вказані обставини можуть призвести до порушення принципу справедливості. Як зазначив Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах». Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині зарахування до стажу роботи судді спірних періодів є безпідставними, а дії Головного управління - законними та обґрунтованими.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Судом встановлено, що на підставі Рішення Вищої ради правосуддя за №1859/0/15-21 від 26.08.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

31 серпня 2021 року відповідно до Наказу № 3-ос Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області «Про відрахування зі штату Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л,І,» позивача було відраховано зі штату Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 31 серпня 2021 року, як звільнену з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17.12.2021р. № 03-39/46/21 виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, ОСОБА_1 має стаж роботи судді на 31.08.2021 року 36 років 02 місяці, 23 дні, з яких:.

служба у збройних силах 7 місяців 26 днів;

студентка державного університету ім.. І.І. Мечникова - 4 роки 10 місяців 1 день;

член адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів», завідуюча Ренійською юридичною консультацією Одеської області 10 років 01 місяць 27 днів.

суддя Ренійського районного суду Одеської області 5 років 10 місяців 01 день;

суддя Ізмаїльського міського суду Одеської області 19 років 07 місяців 00 днів.

Вказане підтверджується: копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 06.10.1976 року, що у періоді з 07.10.1976 року по 01.06.1977 року позивач проходила службу у збройних силах.

Копією диплому серії НОМЕР_2 від 26.06.1985 року про навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1980 року по 01.07.1985 року та закінченням повного курсу за спеціальністю «правознавство» в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова.

Копією трудової книжки, з огляду на яку позивач у період з 03.02.1986 року по 29.03.1996 року була членом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів», завідуюча Ренійською юридичною консультацією Одеської області.

Указом Президента України від 20 березня 1996 року № 202/96 ОСОБА_1 призначено у межах п`ятирічного строку на посаду судді Ренійського районного суду Одеської області.

Постановою Верховної Ради України від 22 березня 2001 року № 2335-ІІІ ОСОБА_1 обрано на посаду судді Ренійського районного суду Одеської області безстроково.

З 01.04.1996 року по 01.02.2002 року позивач перебувала на посаді судді Ренійського районного суду Одеської області.

Указом Президента України від 28 вересня 2004 року № 1146/2004, ОСОБА_1 переведено на посаду судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

З 01.02.2002 року по 31.08.2021 року позивачка перебувала на посаді судді суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя за №1859/0/15-21 від 26.08.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З 08.06.2012 року позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримувала пенсію за віком.

З 27.08.2021 року ОСОБА_1 переведено на довічне грошове утримання судді на підставі заяви від 23.09.2021 року.

27.02.2023 року позивач звернулась з клопотанням до відповідача та просила перерахувати довічне грошове утримання судді у відставці, так як, при його нарахуванні не враховано в стаж, що дає право на відставку 1/2 строку навчання в університеті, адвокатський стаж 3 роки, строк служби в збройних силах.

14.03.2023 року відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримуєте пенсію за віком з 08.06.2012 року відповідно до Закону, обчислену при страховому стажі 43 роки 9 місяців (стаж враховано по 29.02.2020), середньомісячній заробітній платі 22335,34 грн, визначеній за періоди з 01.01.1987 по 31.12.1991 згідно з довідкою про заробітну плату, з 01.07.2000 по 28.02.2018 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2021 становив 9911,33 грн.

За заявою від 23.09.2021 та долученими документами, позивача, з 27.08.2021 переведено з пенсії за віком відповідно до Закону на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 60% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з фактичного стажу роботи на посаді судді 25 років за нормами Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» при страховому стажі 45 років 1 місяць (стаж враховано по 31.07.2021). До страхового стажу враховано періоди по 31.12.2003 згідно трудової книжки, диплому про навчання, військового квитка, з 01.01.2004 року за даними персоніфікованого обліку.

Тобто, з огляду на лист ГУ ПФУ в Одеській області за вих. №5274- 4411/Г-02/8-1500/23 від 14.03.2023, відповідач зарахував до стажу роботи позивача на посаді судді лише періоди роботи суддею Ренійського районного суду Одеської області та суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, виходячи з 25 років стажу, розмір суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді був визначений 60%..

При цьому, судом встановлено, що повний стаж судді у позивача становить 25 років 05 місяців 01 день, з яких 05 років 10 місяців 01 день, період роботи на посаді судді Ренійського районного суду Одеської області з 01.04.1996 року по 01.02.2002 рік та 19 років 07 місяців 00 днів, період роботи на посаді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з 01.02.2002 року по 31.08.2021 рік.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно дост.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із змінами, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

У відповідності до п.11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2021 року по справі № 580/492/21.

Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарний період проходження строкової військової служби.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 686/23450/16-а, від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26.03.2019 у справі №720/454/17, від 30.05.2019 у справі №592/2569/17.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, зі змінами до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII).

Отже, частиною другою цієї ж статті у редакції, яка діє з 05.08.2018, визначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. На момент призначення позивача на посаду судді, зазначений стаж складав не менше трьох років.

Варто зазначити, що ця норма закону не містить будь-яких обмежень щодо дії у часі, а лише пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.

При цьому, абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлюється, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз наведених норм доводить, що положення ст. 137 та абз. 4 п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" свідчить, що з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесені зміни до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статусу суддів", суддям додатково до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 9901/808/18 (провадження № 11-1481заі18), в якій, зокрема, зазначено, що частину другу ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18 також зазначила, що внесені до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зміни дозволяють зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення особи на посаду судді.

Отже, з урахуванням зазначеного, період проходження позивача служби в Збройних силах з 07.10.1976 року по 01.06.1977 року, половина строку навчання за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1980 по 01.07.1985 року та 3 (три) роки з періоду адвокатської діяльності мають бути зараховані до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

А отже, загальний стаж ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402- VIII складає повних 31 рік (31 рік 05 місяців 27 днів), до якого має обраховуватися 25 років 05 місяців 01 день суддівського стажу, з яких 05 років 10 місяців 01 день, період роботи на посаді судді Ренійського районного суду Одеської області з 01.04.1996 року по 01.02.2002 рік та 19 років 07 місяців 00 днів, період роботи на посаді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з 01.02.2002 року по 31.08.2021 рік.

Щодо визначення відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає необхідним врахувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, а саме 50% зі збільшенням на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, тобто відсоток позивача має становити - 72.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

З урахуванням встановлених судом обставин позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом:

Визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи на посаді судді понад 25 років, половини строку навчання за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова, календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах, 3 (три) роки за період адвокатської діяльності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці:

- половину строку навчання за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова в період з 01.09.1980 по 01.07.1985 роки, що становить 02 роки 05 місяців;

- період проходження служби в Збройних силах з 07.10.1976 року по 01.06.1977 року, що становить 07 місяців 26 днів;

- 3 (три) роки за період адвокатської діяльності з 03.02.1986 року по 29.03.1996 року;

- 05 років 10 місяців 01 день, період роботи на посаді судді Ренійського районного суду Одеської області з 01.04.1996 року по 01.02.2002 рік ;

- 19 років 07 місяців 00 днів, період роботи на посаді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з 01.02.2002 року по 31.08.2021 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення до 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного утримання довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 27.08.2021 року у розмірі 72% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи на посаді судді понад 25 років, половини строку навчання за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова, календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах, 3 (три) роки за період адвокатської діяльності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці:

- половину строку навчання за денною формою навчання в державному університеті ім. І.І. Мечникова в період з 01.09.1980 по 01.07.1985 роки, що становить 02 роки 05 місяців;

- період проходження служби в Збройних силах з 07.10.1976 року по 01.06.1977 року, що становить 07 місяців 26 днів;

- 3 (три) роки за період адвокатської діяльності з 03.02.1986 року по 29.03.1996 року.

- 05 років 10 місяців 01 день, період роботи на посаді судді Ренійського районного суду Одеської області з 01.04.1996 року по 01.02.2002 рік ;

- 19 років 07 місяців 00 днів, період роботи на посаді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з 01.02.2002 року по 31.08.2021 рік.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення до 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 27.08.2021 року у розмірі 72% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 10.07.2023 року..

Суддя Н.В. Бжассо