Справа № 300/715/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/715/23 пров. № А/857/7715/23

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Главача І.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з обчислення та виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника без врахування періодів до страхового стажу померлого годувальника - ОСОБА_2 (надалі також ОСОБА_2 ) з 20.11.1968 по 20.12.1970, з 19.10.1999 по 31.12.2003, а також заробітної плати за 24 календарні місяці за періоди з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 29.11.2021 в розмірі 50% пенсії, яку отримував померлий годувальник на час настання смерті, з урахуванням:

- до страхового стажу періодів військової служби ОСОБА_2 з 20.11.1968 по 20.12.1970 та періоду роботи з 19.10.1999 по 31.12.2003 на території рф;

- заробітної плати за 24 календарні місяці: з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003 згідно довідки ЗАТ «Сургуттранс-комплект» № 9 від 05.01.2004, індивідуальний коефіцієнт заробітку за якою для обчислення пенсії становив 4,35982, виплату недоотриманої ОСОБА_1 суми пенсії, починаючи з 29.11.2021.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 з 29.07.2008 до 29.11.2021 перебувала на обліку ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за віком, а з 29.11.2021 як одержувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 13.11.2021, у зв`язку з тяжким перебігом коронавірусної хвороби, помер її чоловік ОСОБА_2 . На час смерті ОСОБА_2 отримував пенсію, виходячи із страхового стажу тривалістю 48 років 2 місяці 4 дні (період з 11.02.1971 по 06.06.1983 було враховано в подвійному розмірі згідно абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого за коєний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року) та заробітної плати за 24 календарні місяці період з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, згідно довідки ЗАТ "Сургуттранс-комплект" № 9 від 05.01.2004, індивідуальний коефіцієнт заробітку за якою для обчислення пенсії становив 4,35982. Представник позивача зазначає, що станом на листопад 2021 року (час смерті ОСОБА_2 ) розмір його пенсійної виплати становив 11 822,25 грн (11 395,83 грн розмір пенсії за віком + 426,42 грн доплата за понаднормовий стаж (23 роки)), що підтверджується рішенням № 44 від 23.02.2021. Оскільки на час смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 була зареєстрована з ним за однією адресою, вела з ним спільне господарство та перебувала на повному його утриманні, тому 29.11.2021 позивач звернулася з заявою про переведення на пенсію в зв`язку з втратою годувальника до Калуського відділу обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області. На момент подання заяви від 29.11.2021 про перевід на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, ОСОБА_2 перебувала у важкому психоемоційному та фізичному стані здоров`я, так як на момент смерті чоловіка сама була хвора на коронавірус COVID-19, а 16.11.2021 госпіталізована до КНП "Калуська ЦРЛ" з діагнозом "коронавірусна хвороба COVID-19, пневмонія негоспітальна двобічна вірусно-бактеріальна", звідки була виписана на амбулаторне лікування 25.11.2021. Крім того, у зв`язку введенням воєнного стану та важкого стану здоров`я покинула Україну з метою лікування. Повернувшись на Україну, 24.08.2022 позивачем отримано листа із ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 19.08.2022 № 3208-2959/К-02/8-0900/22, в якому відповідач повідомив, що при переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника було переглянуто стаж та заробітну плату годувальника, а саме не враховано: період військової служби з 20.11.1968 по 20.12.1970, оскільки у довідці Калуського ОВК невірно зазначена підстава видачі, період з 19.10.1999 по 31.12.2003 на території рф, оскільки такий стаж набуто після призначення пенсії годувальнику (після 22.05.2000); враховано інший період заробітної плати при обчисленні пенсії: замість періоду з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2022 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003 (як це було за матеріалами справи пенсійної справи ОСОБА_2 ), враховано період з 01.01.1975 по 31.12.1979, що суттєво знизило коефіцієнт заробітної плати при обчисленні розміру пенсії в зв`язку з втратою годувальника. Відтак, звернувшись до адвоката за правовою допомогою, 13.09.2022 представником позивача отримано лист ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та копії матеріалів справи на запит від 05.09.2022. З матеріалів пенсійних справ ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що відповідачем, всупереч вимогам частини 1 статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсію у зв`язку з втратою годувальника призначено ОСОБА_1 не у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника (станом на листопад 2021 року така пенсія повинна була становити не менше 5 911,13 грн (50% пенсії за віком посерлого годувальника 11 822,25 грн), а в розмірі 2 200,00 грн. Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29.07.2008 до 29.11.2021 перебувала на обліку в пенсійному органі як одержувач пенсії за віком, а з 29.11.2021 перебуває на обліку в пенсійному органі як одержувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

ОСОБА_1 була одружена з ОСОБА_2 , а також зареєстрована з ним за однією адресою вела спільне господарство та перебувала на повному його утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.11.2021.

До моменту смерті ОСОБА_2 перебував на обліку в Калуському відділі ПФУ як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 та отримував пенсію, виходячи із страхового стажу тривалістю 48 років 2 місяці 4 дні (період з 11.02.1971 по 06.06.1983 було враховано в подвійному розмірі згідно абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого за коєний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року) та заробітної плати за 24 календарні місяці період з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, згідно довідки ЗАТ "Сургуттранс-комплект" № 9 від 05.01.2004, індивідуальний коефіцієнт заробітку за якою для обчислення пенсії становив 4,35982.

Станом на листопад 2021 року (час смерті) розмір пенсійної виплати ОСОБА_2 становив 11 822,25 грн (11 395,83 грн розмір пенсії за віком + 426,42 грн доплата за понаднормовий стаж (23 роки)).

29.11.2021 ОСОБА_1 звернулася до Калуського відділу обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію в зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням відповідача від 09.12.2021 за о/р НОМЕР_2 ОСОБА_1 переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На звернення позивача із заявою про отримання інформації про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом № 3208-2959/К-02/8-0900/22 від 19.08.2022 повідомило, що при переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника заробітна плата при обчисленні розміру пенсії врахована за період з 01.01.1975 по 31.12.1979, коефіцієнт заробітку 1.35692. Також, переглянуто стаж годувальника, зокрема, до страхового стажу не враховано період військової служби з 20.11.1968 по 20.12.1970, оскільки у довідці, яка видана Калуським об`єднаним міським військовим комісаріатом не вірно зазначена підстава видачі, та період з 19.10.1999 по 31.12.2003 на території російської федерації, оскільки стаж набуто після призначення пенсії годувальнику (тобто після 22.05.2000).

05.09.2022 між адвокатом Шевченко Н.П. та позивачем укладено договір про надання правової допомоги, та представником направлено адвокатський запит до відповідача.

09.09.2022 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направило на запит лист та копії матеріалів пенсійних справ ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (надалі, також Закон № 1058-IV), відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно статті 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини 1 статті 10 даного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються, серед іншого, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Частиною 3 статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно частини 1 статті 37 вказаного Закону, пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Абзацом 1 частини 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку годувальника чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Призначення особі пенсії по втраті годувальника можливе за одночасної наявності двох таких умов у їх сукупності непрацездатність цієї особи (наявність інвалідності або досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону) та перебування на утриманні померлого годувальника (перебування на повному утриманні померлого годувальника або одержання від нього допомоги, що була постійним і основним джерелом засобів до існування). При цьому, обидві ці умови мають існувати саме на момент смерті годувальника.

Непрацездатний член сім`ї померлого годувальника, для якого його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, та який й сам одержує пенсію, має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, подавши при цьому відповідну заяву, документи про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших додаткових документів.

Апеляційний суд погоджується із представником позивача, що отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника проводиться в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тобто від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя з фактичного її розміру.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 відповідала вказаним умовам та відповідачем не ставиться зазначене під сумнів, що підтверджується фактом призначення ОСОБА_1 з 29.11.2021 (дати подання позивачем заяви) пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно матеріалів справи, відповідачем при призначенні з 29.11.2021 ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, протиправно не враховано розмір пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 , який фактично останній отримував до часу смерті.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 з 29.11.2021 обчислена із заробітної плати, що взята за період з 01.01.1975 по 31.12.1979, індивідуальний коефіцієнт заробітку за якими для обчислення пенсії 1,35692, страховий стаж 40 років 6 місяці (коефіцієнт страхового стажу 0.40500).

На час смерті ОСОБА_2 отримував пенсію, виходячи із страхового стажу тривалістю 48 років 2 місяці 4 дні (період з 11.02.1971 по 06.06.1983 було враховано в подвійному розмірі згідно абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого за коєний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року) та заробітної плати за 24 календарні місяці період з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, згідно довідки ЗАТ "Сургуттранс-комплект" № 9 від 05.01.2004, індивідуальний коефіцієнт заробітку за якою для обчислення пенсії становив 4,35982.

На момент смерті ОСОБА_2 , пенсія за віком йому була призначена та виплачувалась з урахуванням періоду військової служби з 20.11.1968 по 20.12.1970 та періоду роботи з 19.10.1999 по 31.12.2003 на території рф, виходячи із заробітної плати за періоди з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, що відповідачем не заперечується.

Відтак, на момент смерті ОСОБА_2 йому призначена та виплачувалась пенсія за віком з урахуванням вказаних періодів роботи та довідки, що відповідачем не заперечується, а тому виплата пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника повинна проводитись у відповідному відсотковому співвідношенні до пенсії, яку отримував померлий годувальник саме на час настання смерті, в тому числі з урахуванням наведених вище періодів роботи, довідки.

Отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 11.07.2019 справа № 667/1568/16 та від 06.02.2020 справа № 751/11477/16-а.

Вказані періоди страхового стажу та заробітної плати визначали розмір пенсії годувальника і не оспорювались на момент його смерті, а тому підлягають врахуванню при обчисленні розміру пенсії в зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційний суд вважає протиправні дії відповідача з обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника без врахування періодів до страхового стажу померлого годувальника - ОСОБА_2 (надалі також ОСОБА_2 ) з 20.11.1968 по 20.12.1970, з 19.10.1999 по 31.12.2003, а також заробітної плати за 24 календарні місяці за періоди з 01.04.2001 по 31.05.2001, з 01.11.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.05.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає поданий позивачем адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року у справі №300/715/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська