Справа № 420/7210/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7210/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 05.04.2023 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 16.09.2022 року №2/ІІІ/ХVІ/І про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

2. Зобов`язати комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення.

10.04.2023 ухвалою позов залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 04.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі наказу Новоайдарського відділу поліції Головного управління національної поліції в Луганській області №418 від 07.12.2017 позивач у період з 07.12.2017 по 07.03.2018 прибув для проходження стажування з Київського відділення поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Вказує, що під час проходження служби у Новоайдарському відділі поліції Головного управління національної поліції в Луганській області позивач неодноразово відпрацьовував рапорти, які надходили від операторів оперативного штабу з питань АТО ГУНП в Луганській області, про обстріли населених пунктів та інші злочини. Зазначає, що під час проходження служби позивач перебував у добових нарядах, ніс чергування, проводив слідчо-оперативні дії та інші дії спрямовані на забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях. 03.03.2018 позивач був долучений до проведення оперативно-профілактичних заходів на території населеного пункту Кримське Луганської області. Під час проходження оперативно-профілактичних заходів, позивач безпосередньо як співробітник поліції вживав заходів щодо розшуку підозрюваних, обвинувачених, а також виявлення учасників незаконних збройних формувань, диверсійно розвідувальних груп та їх посібників та інше. З метою отримання учасника бойових дій позивач 02.09.2022 звернувся до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України із відповідною заявою про встановлення статусу учасника бойових дій, однак рішенням про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 16.09.2022 року №2/ІІІ/ХVI/I позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій. Позивач вважає таке рішення протиправним.

24.05.2023 ухвалою суду клопотання представника Національної поліції України про продовження строку на подання відзиву задоволено та продовжено Національній поліції України строк на подання відзиву до 30.05.2023.

До суду від відповідача 02.06.2023 за вх №18056/23 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що матеріалами справи підтверджується та фактично не заперечується позивачем, що відповідно до наказу ГУНП в Одеській області від 04.12.2017 № 4117 він направлявся до Головного управління Національної поліції в Луганській області для проходження стажування в період з 07.12.2017 по 07.03.2018, яке не передбачає залучення його до сил та засобів, задіяних у проведенні антитерористичної операції, у тому числі не передбачає безпосередню участь його в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а отже правові підстави для надання йому статусу учасника бойових дій - відсутні. Із наданих Комісії та суду письмових доказів, а саме: план стажування, звіт про результати стажування, щоденник стажування, графіки чергування, книга розстановки нарядів тощо очевидно лише те, що позивач проходив саме стажування, до якого входить здійснення превентивної діяльності у тому числі і у формі чергування на об`єктах, спрямованої на запобігання учинення правопорушень, виявлення причин та умов, що сприяють учиненню правопорушень, передбачених законом, несення служби з охорони адміністративних будівель відділення поліції, на об`єктах життєзабезпечення міста тощо та забезпечення публічної безпеки на цих об`єктах, що входить до основних завдань та функцій поліції, встановлених Законом України «Про Національну поліцію» і не є безпосередньою участю позивача у проведенні антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Вказано, що позивачем не дотримана встановлена законом «правова процедура», оскільки ним всупереч наведеним правовим нормам та положенням частини другої статті 74 КАС України не було надано ані Комісії ані суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин його залучення до проведення АТО чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях.

13.06.2023 до суду від позивача за вх №19165/23 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи відповідача не спростовують протиправність оскаржуваного рішення.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом відповідача на позовну заяву та відповіддю на відзив позивача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач проходить службу у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області на посаді дільничного офіцера поліції відділення поліції 2 ОРУП 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області № 418 від 07.12.2017 «Про організацію та проведенні стажування окремих працівників поліції» (т.1 а.с.133-134), на виконання вимог наказу МВС України від 24 грудня 2015 № 1625 «Про затвердження Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції» та листа Національної поліції України від 03.08.2017 №8411/01/12-2017 «Про кадрові призначення в системі НПУ» наказано в період з 07.12.2017 по 07.03.2018 організувати та провести стажування окремих працівників поліції, які призначені на нові (керівні) посади НПУ та прибули для проходження, стажування з Київського відділення поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції та з Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, зокрема ОСОБА_1 .

Позивачем до суду надано копію звіту про стажування лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, затверджений начальником Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (т.1 а.с.135-147) а також копії добових звернень про стан злочинності та правопорушень на території Новоайдарського району за період з 11.12.2017 по 26.02.2018 (т.1 а.с.148-172) та книги підрядів Новоайдарського ВП ГУНП за період з 14.12.2017 по 26.02.2018 (т.1 а.с.173-215) та ВП-1 Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області за період з 08.12.2017 по 23.02.2018 (т.1 а.с.216-240).

Відповідно до доручення Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 02.03.2018 №43 (т.1 а.с. 242-243) з метою виявлення, запобігання, припинення правопорушень, розшуку та затримання осіб, які переховуються від органів досудового слідства та суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, осіб причетних до НЗФ, виявлення правопорушень у сфері міграційного законодавства, вжиття заходів щодо незаконних операцій з металобрухтом, виявлення фактів незаконного виготовлення, реалізації та придбання алкогольних напоїв домашнього та контрафактного виробництва, тютюнових виробів, виявлення фактів незаконного зберігання зброї, боєприпасів, вибухових речовин, забезпечення правопорядку, недопущення ускладнення оперативної обстановки в зоні проведення антитерористичної операції доручено 03.03.2018 року провести цільові оперативно-профілактичні заходи на території населеного пункту Кримське та до проведення заходів залучити співробітників Новоайдарського ВП ГУНП в Луганській області.

Як вбачається з додатку №1 до доручення, в розрахунок сил і засобів залучених для проведення оперативно-профілактичних заходів на території Кримської сільської ради 03.03.2018 входить слідчий слідчого відділення Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області рядовий поліції Сокирко В.А.

02.09.2022 позивач звернувся до Національної поліції України із заявою про встановлення йому статусу учасника бойових дій (т.1 а.с. 246).

16.09.2022 на засідання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України розглянуто зазначену заяву позивача про надання статусу учасника бойових дій та рішенням №2/ІІІ/XVI/I відмовлено у її задоволенні (т.1 а.с.247) з таких підстав:

1. Пункт 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

2. Абзац 2 пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20 серпня 2014 року №413;

3. Абзацу 2 пункту 4 розділу II Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2016 року №405, затвердженим у Міністерстві юстиції У країни 14 червня 2016 року №857/28987.

При цьому, відповідно до витягу з протоколу №2 від 16.09.2022 засідання комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (т.2 а.с.25-26), ураховуючи вимоги пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (зі змінами), а також пункту 4 розділу ІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 23.05.2016 № 405, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2016 за № 857/28987, у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, зокрема витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівникові оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та 3 наказів Генерального штабу Збройних Сил України про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витяги з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення цих заходів, документи про направлення у відрядження до районів здійснення цих заходів, відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , капітану поліції.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Процедура надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, та категорії таких осіб визначена Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20 серпня 2014 року (далі Порядок № 413, у редакції, чинній станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою).

Так, за приписами п. 2 Порядку № 413 надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Як зазначено в пункті 2-1 цього Порядку статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Тобто, обов`язковою складовою для визначення статусу учасника бойових дій є залучення особи до проведення антитерористичної операції та її безпосередня участь в ній.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 405 від 23.05.2016 затверджено Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі Положення № 405).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ вказаного Положення основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, розгляд питань, пов`язаних з установленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 2, 13 статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно пп. 6, 9 п. 2 розділу ІІ Положення № 405 з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право, зокрема, приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій; приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій.

Згідно п.4 розділу ІІ Положення № 405 Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни, зокрема, у разі відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни.

Аналіз положень п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» свідчить, що визнання учасниками бойових дій, зокрема, поліцейських є можливим, якщо останні захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Положення № 405 статус учасника бойових дій надається поліцейським у разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, на строк не менше 30 днів. Поліцейським, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією чи Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (об`єднаним командним пунктом об`єднаних сил), а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження зі зброєю та ухилення від служби шляхом самокалічення або симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Пунктом 2 розділу ІІІ Положення № 405 визначено перелік документів, на підставі яких Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій, серед яких, зокрема, для поліцейських, які брали участь в антитерористичній операції: витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витягів з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документів про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інших офіційних документів, виданих державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Однак, визначені пунктом 2 розділу ІІІ Положення № 405 документи відсутні у матеріалах справи.

Отже, відповідних доказів на підтвердження того що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів не було надано ані відповідачу разом із заявою про надання статусу учасника бойових дій, ані до суду під час судового розгляду. Докази того, що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення відсутні.

За приписами ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом п. 4 розділу ІІІ Положення № 405 для надання статусу учасника бойових дій поліцейським, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідні керівники, у підпорядкуванні яких поліцейські проходили службу, у місячний строк після завершення виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України) зобов`язані подати на розгляд Комісії довідки за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (зі змінами), та документи, зазначені в пунктах 1, 2 цього розділу, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій. У разі якщо місце постійної дислокації підрозділу або установи, закладу знаходиться безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, відповідні керівники подають документи на розгляд Комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після призначення поліцейських на відповідні посади.

Судом встановлено, що позивач, звертаючись до відповідача, документів, зазначених в пункті 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, - на підтвердження факту залучення до проведення антитерористичної операції, не надав. Таких документів не надано позивачем і в ході розгляду справи.

Суд не вважає обгрунтованими доводи позивача про наявність документів про направлення його у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інших офіційних документів, виданих органами поліції, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, оскільки з наданих позивачем до суду документів вбачається, що позивач у період з 07.12.2017 по 07.03.2018 був відряджений до Новоайдарівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області для проходження стажування та такі документи не містять жодних даних про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Щодо доручення Новоайдарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 02.03.2018 №43 суд зазначає, що з його змісту вбачається, що воно видане з метою виявлення, запобігання, припинення правопорушень, розшуку та затримання осіб, які переховуються від органів досудового слідства та суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, осіб причетних до НЗФ, виявлення правопорушень у сфері міграційного законодавства, вжиття заходів щодо незаконних операцій з металобрухтом, виявлення фактів незаконного виготовлення, реалізації та придбання алкогольних напоїв домашнього та контрафактного виробництва, тютюнових виробів, виявлення фактів незаконного зберігання зброї, боєприпасів, вибухових речовин, забезпечення правопорядку, недопущення ускладнення оперативної обстановки в зоні проведення антитерористичної операції, а не на виконання наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення до проведення антитерористичної операції, або наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення.

Також, відповідно до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

За приписами ч. 1 ст. 75 Закону України «Про національну поліцію» післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України «Про вищу освіту», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається, зокрема, зі стажування.

Стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки (п. 1 розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 24 грудня 2015 року № 1625).

Відтак, на підставі викладеного суд доходить висновку, що надані позивачем документи підтверджують лише його участь в охороні публічного порядку на окремих маршрутах чи постах, що відносяться до району проведення антитерористичної операції. Водночас, такі документи не містять інформації про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

На підставі вищенаведеного суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що рішення про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій позивачу є обґрунтованим та прийняте у порядку, у спосіб та у відповідності до вимог закону.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування рішення комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 16.09.2022 року №2/ІІІ/ХVІ/І про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та зобов`язання комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач Національна поліція України (вул. Академіка Богомольця, 10, 01601, ).

Суддя О.А. Вовченко