Справа № 200/1772/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року Справа№200/1772/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач з 24.01.2013 року отримує пенсію по інвалідності в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач зазначив, що пенсія по інвалідності призначена у зв`язку з травмою на виробництві, під час його праці на посаді «гірник очисного забою підземний 4 розряду з повним робочим днем в шахті», що підтверджується актом № 38 про нещасний випадок на виробництві та його трудовою книжкою. Позивач зауважив, що 21.03.2023 він звернувся до відповідача із заявою про надання йому інформації стосовно перерахунку пенсії, оскільки його пенсія є невеликою у порівнянні з колегами, що також перебувають на пенсії по інвалідності. Позивач зазначив, що листом від 18.04.2023 року відповідач повідомив, що його пільговий стаж на підземних роботах за Списком №1 становить 7 років 1 місяць 13 днів, та він не має право на отримання пенсії у розмірі, визначеному Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». На думку позивача, відповідач занизив його пільговий стаж до настання інвалідності, та не врахував час перебування на інвалідності до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, і не виплачує пенсію відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Позивач зазначив, що для отримання пенсії у розмірі 80 % заробітної плати йому необхідно мати 15 років пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1. До встановлення інвалідності він з 16.02.2004 по 22.07.2010 року та з 21.03.2011 по 24.02.2013 року працював на посадах на підземних роботах, що передбачені Списком №1. Таким чином позивач наголосив, що до настання інвалідності він мав 8 років 4 місяці 11 днів пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, а відповідачем було нараховано тільки 7 років 1 місяць 13 днів. Позивач зазначив, що в подальшому перебування на інвалідності, що пов`язане з виробничою травмою, має бути зараховано як пільговий стаж за посадою, на якій він отримав інвалідність, яку він отримав працюючи на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», на посаді «гірник очисного забою підземний 4 розряду з повним робочим днем в шахті», тобто весь період перебування на інвалідності має бути зарахований до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1. Позивач закцентував свою увагу на тому, що станом на 25.02.2023 року має бути зараховано додатково 10 повних років такого пільгового стажу, що загалом буде 18 років пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1. Відтак на думку позивача його пенсія мала бути призначена у розмірі, що передбачений ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» - 80 відсотків заробітної плати (доходу) автоматично, без додаткового звернення, відразу, як його пільговий стаж стане 15 років, тобто в 2020 році. Позивач вважає, що відповідач, як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 26.03.2020 року, здійснюючи перерахунок його пенсії не застосовував для розрахунку ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та не нарахував йому пенсію у відповідному розмірі. Як вбачається з форми РС-право за 2020 рік відповідач не зарахував до пільгового стажу періоди його роботи з 16.02.2004 по 20.02.2004 року, з 21.01.2005 по 27.01.2005 року, з 06.02.2007 по 15.03.2007 року, 19.03.2007 року, з 23.04.2007 по 24.04.2007 року, з 21.03.2011 року по 31.03.2011 року, з 02.02.2013 по 24.02.2013 року. Протиправність неврахування цих періодів підтверджується даними трудової книжки, що в ці періоди він працював на пільгових посадах, а також формою ОК-5, з якої вбачається, що підприємства надавали звіти про пільговий характер моєї посади (коди ЗПЗ013А1, ЗПЗ014А2) за ці періоди. Позивач вважає, що оскільки інвалідність встановлена з 24.01.2013 року, а до 24.02.2013 року він працював на пільговій посаді в ПАТ «ШУ «Покровське», то період перебування позивача на інвалідності з 25.02.2013 по теперішній час 25.04.2023 року має бути зарахований до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1. Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування йому до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів роботи: з 16.02.2004 по 20.02.2004 року, з 21.01.2005 по 27.01.2005 року, з 06.02.2007 по 15.03.2007 року, 19.03.2007 року, з 23.04.2007 по 24.04.2007 року, з 21.03.2011 по 31.03.2011 року, з 02.02.2013 по 24.02.2013 року, періоду перебування на інвалідності з 25.02.2013 року по 25.04.2023 року, не нарахування йому пенсії відповідно до ст.8 Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 березня 2020 року та зобов`язати відповідача зарахувати йому до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів роботи: з 16.02.2004 по 20.02.2004 року, з 21.01.2005 по 27.01.2005 року, з 06.02.2007 по 15.03.2007 року, 19.03.2007 року, з 23.04.2007 по 24.04.2007 року, з 21.03.2011 по 31.03.2011 року, з 02.02.2013 по 24.02.2013 року, періоду перебування на інвалідності з 25.02.2013 по 25.04.2023 року та нарахувати і виплачувати пенсію відповідно до ст.8 Закону «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 березня 2020 року.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив, що позивач, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI з 24.01.2013 року. Позивач має статус працюючого пенсіонера та йому встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання. Відповідач зазначив, що відповідно до статті 33 Закону 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. Згідно пенсійної справи страховий стаж позивача враховано по 28.02.2022 та складає 17 років 05 місяців 05 днів, в тому числі за Списком №1 08 років. Відповідно до абзацу 2 статті 24 ЗУ №1058 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Відповідач зазначив, що додатковий стаж по інвалідності позивача складає 22 роки 05 місяців 28 днів та загальний страховий стаж, який врахований для обчислення пенсії по інвалідності складає 47 років 11 місяців 03 дні. Відповідач зазначив, що стаж роботи позивача (стаття 14 постанови 202), який дає право на призначення пенсії з урахуванням статті 8 Закону 345 становить 7 років 1 місяць 13 днів, що є недостатнім для розрахунку пенсії відповідно до цієї статті та пенсія позивачу розрахована та виплачується згідно чинного законодавства. Відповідач зауважив, що звернення позивача на вебпортал від 21.03.2023 було розглянуто ним відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96 «Про звернення громадян». Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-IV. Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Відповідач зазначив, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. Проте, як свідчать матеріали справи, позивач з відповідною заявою до пенсійного органу не звертався та вважає, що відповідь на звернення не може вважатись підставою для звернення до суду з цим позовом з огляду на приписи Порядку та ст.44 Закону №1058. Відповідач вважає, що позов подано передчасно та позивачу відповідно до чинного законодавства призначено пенсію по інвалідності до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI з 24.01.2013, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Окремо відповідач наголосив на тому, що позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом, тому що після отримання пенсії в березні 2020 року та отримавши її і будучи обізнаним про її розмір у наступні 6 місяців мав звернутись до суду із відповідним позовом у разі незгоди з таким розміром, але до суду із даним позовом позивач звернувся не раніше 25.04.2023 тобто із пропуском 6-місячного строку звернення до суду та позивачем до позовної заяви не було надано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, враховуючи вищезазначене відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив відповідача в якій зазначив наступне, що в даному випадку відповідач протиправно не зарахував йому пільговий стаж, а також не враховував перебування на інвалідності до його пільгового стажу, причому сам факт інвалідності та правомірності отримання пенсії по інвалідності відповідач не заперечує, оскільки щомісячно відповідач виплачує позивачу пенсію по інвалідності. Позивач наголосив на тому, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави та законодавчі норми не обмежують будь-якими строками період, протягом якого проводиться виплата пенсії у неналежному розмірі із вини органів Пенсійного фонду України. Позивач зауважив, що адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатою сум пенсії в належному розмірі за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом та встановити протиправність дій відповідача можливо лише під час судового розгляду справи. Позивач закцентував свою увагу на тому, що відповідачем не надано будь-яких доказів, що свідчать, що ним було проінформовано позивача про те, що деякі періоди його стажу не враховані та з яких причин. Позивач вважав, що отримуючи пенсію по інвалідності, він передбачав правомірність дій відповідача, оскільки відповідач є державним органом, який забезпечує виконання функцій держави з соціального захисту населення. Позивач зазначив, що про не зарахування до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів роботи: з 16.02.2004 по 20.02.2004 року, з 21.01.2005 по 27.01.2005 року, з 06.02.2007 по 15.03.2007 року, 19.03.2007 року, з 23.04.2007 по 24.04.2007 року, з 21.03.2011 по 31.03.2011 року, з 02.02.2013 по 24.02.2013 року, йому стало відомо тільки з листа відповідача від 18.04.2023 року. Позивач зауважив, що згідно пункту 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ №1058 (в редакції, що діяла на момент призначення йому пенсії по інвалідності) у разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Стосовно посилання відповідача на статтю 44 та 45 Закону № 1058-IV в контексті обов`язку подання заяви про перерахунок пенсії, позивач зазначив, що ч.1 ст.28 Закону 1058 встановлює мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, який встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. На думку позивача, саме поняття «мінімального розміру пенсії» передбачає, що відповідач не може нараховувати менше цього розміру та з моменту, коли особа в частині необхідного підземного стажу відповідає вимогам цієї статті, пенсія має виплачуватись без додаткового звернення у відповідному розмірі. Стосовно посилання відповідача на п 2.7. Порядку 22-1, згідно якої до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені пп. 2-4 п. 2.1, п. 2.6. Позивач зауважив, що вищезазначені випадки не стосуються його, оскільки він не подає додаткових документів, які збільшують розмір пенсії. Позивач вважає, що Держава в особі відповідача лише забезпечує йому «мінімальний розмір пенсії», що гарантований державою за Законом «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч.1 ст.28 Закону 1058-ІV. Таким чином, забезпечення гарантованого державою «мінімального розміру пенсії» не є підставою для збільшення пенсії, а є забезпеченням «мінімального розміру» та не передбачає подання окремої заяви про перерахунок пенсії. Позивач вважає, що фактично відповідач не нараховує пенсію у розмірі, передбаченому ч.1. ст.28 Закону 1058-ІV не з підстав відсутності заяви про перерахунок пенсії, а з підстав невизнання в нього пільгового стажу 15 років, необхідного для призначення пенсії у розмірі, визначеному ч.1. ст.28 Закону 1058-ІV та у своєму листі, відповідач від 18.04.2023 року не зазначив, що йому потрібно подавати заяву про перерахунок пенсії, а зазначив, що стаж роботи (стаття 14 постанови 202), який дає право на призначення пенсії з урахуванням статті 8 Закону 345 становить 7 років 1 місяць 13 днів, що є недостатнім для розрахунку пенсії відповідно до цієї статті. На думку позивача спірним питанням є його право отримувати мінімальний розмір пенсії шахтаря, визначений ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». Позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи картка обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2023 року, відповідно до якої ухвала про відкриття провадження по справі була надіслана на електронні скриньки позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до матеріалів справи позивач отримав травму на виробництві при виконанні робіт на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» 11.07.2012 року, що підтверджується актом №38 «про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» який було затверджено 13.07.2012 року. Відповідно до наявної копії зазначеного акту в матеріалах справи вбачається, в графі «найменування основного виду діяльності та його код згідно з КВЕ» - видобуток та збагачення кам`яного вугілля, «найменування і місцезнаходження підприємства, де стався нещасний випадок» - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» ст. Удачная; «цех, дільниця» - дільниця по видобутку вугілля №3; «місце де стався нещасний випадок» - ПАТ « «Шахтоуправління «Покровське» 6 південна «бис» бортове вироблення блоку №6; «відомості про потерпілого» (в частині виконуваної роботи) - гірник очисного забою.

Внаслідок отриманої вищезазначеної травми, позивачу була призначена ІІІ група інвалідності безстроково, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12ААА №119709 від 15.09.2022 року та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №781920 від 15.09.2022 року.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач отримує пенсію по інвалідності з 24.01.2013 року відповідно до статті 30 ЗУ №1058-ІV, ІІІ група інвалідності встановлена внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання, відповідно до статті 33 ЗУ №1058-ІV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю ІІІ групи 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 та 28 цього Закону, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками форми РС-право номер ПС:16 та зазначених відомостей відповідачем у його відзиві на адміністративний позов.

Як встановлено судом, позивач засобами веб-порталу звернувся до відповідача з заявою від 21.03.2023 року, в якій зазначив, що 11.07.2012 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві та він знаходиться на пенсії по інвалідності у зв`язку із цим просив відповідача повідомити його у письмовій формі про те, чи застосована до нього та з якої саме дати норма ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Також позивач просив у разі незастосування до нього норми цієї статті Закону, застосувати її від дня виникнення у нього такого права (тобто від дня наявності 15 років за Списком № 1) та здійснити перерахунок пенсії та виплатити йому суму різниці із врахуванням вже виплачених сум. Також позивач просив врахувати, що відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1058, час перебування па інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, а відповідно до ч.3 цієї статті - за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. Крім цього позивач просив направити йому копії: протоколу про призначення пенсії; протоколів про перерахунок пенсії (всіх без винятку, починаючи від дня призначення пенсії; форми РС-право; розрахунку стажу; розрахунку середньої заробітної плати.

Відповідачем на звернення позивача була надана відповідь від 18.04.2023 року №6566-5688/З-02/8-0500/23, в якій відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 24.01.2013 (дата встановлення інвалідності) отримуєте пенсію по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. Маєте статус працюючого пенсіонера. ІІІ група інвалідності встановлена внаслідок трудового каліцтва/профзахворювання (Акт форми Н1/П4 наявний). Відповідно до статті 33 Закону 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону. Страховий стаж обчислюється органами Пенсійного фонду України за нормами пункту 2 статті 24 Закону 1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. На даний час Ваш страховий стаж становить 17 років 5 місяців 5 дні. Додаткові роки за Списком № 1 - 8 років. Страховий стаж зараховано по 28.02.2022. Відповідно абзацу 2 статті 24 Закону 1058 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Додатковий стаж по інвалідності - 22 роки 5 місяців 28 днів. Загальний страховий стаж, який враховано при обчислення пенсії по інвалідності - 47 років 11 місяці 3 дні. Відповідно до статті 8 Закону України № 345-VI від 02.09.2008 «Про підвищення престижності шахтарської праці» розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Статтею 1 Закону 345 передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей. Згідно з пунктом 1 Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим по становою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, право на пенсію незалежно від віку мають робітники, які працюють на підземних гірничих роботах в шахтах і на виробництві вугільних (сланцевих) шахтах, що зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних діючих і споруджувальних шахт для видобутку вугілля (сланцю). Таким чином, стаж роботи (стаття 14 постанови 202), який дає право на призначення пенсії з урахуванням статті 8 Закону 345 становить 7 років 1 місяць 13 днів, що є недостатнім для розрахунку пенсії відповідно до цієї статті. Пенсія розрахована та виплачується згідно чинного законодавства. Надаємо протоколи розрахунків, розрахунки коефіцієнта заробітної плати та розрахунки стажу, що містяться в пенсійній справі. У разі незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України Ви маєте право оскаржити їх дії або бездіяльність до вищого органу або у судовому порядку.

Отримавши лист відповідь відповідача від 18.04.2023 року позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Оцінивши надані матеріали та наявні в матеріалах справи докази, а також наданих письмових пояснень, що відображені у позовній заяві, відзиві відповідача, відповіді на відзив, суд дійшов висновку, що спірним питанням у цій справі є не зарахування позивачу до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 наступних періодів: з 16.02.2004 по 20.02.2004 року; з 21.01.2005 по 27.01.2005 року; з 06.02.2007 по 15.03.2007 року; 19.03.2007 року; з 23.04.2007 по 24.04.2007 року; з 21.03.2011 по 31.03.2011 року; з 02.02.2013 по 24.02.2013 року; період перебування на інвалідності з 25.02.2013 по 25.04.2023 року та як наслідок відсутність перерахунку пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 березня 2020 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

У Списку № 1, затвердженому постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36, від 24.06.2016 № 461 міститься:

- розділ «І. Гірничі роботи», пункту 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень», підпункт - всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 затверджено «Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова № 202).

Розділом І Постанови № 202 законодавцем встановлений, зокрема, список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку, а саме:

I) підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» якою передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», якою передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до п.2 Порядку, застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII, ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України та п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, внаслідок відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5)

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Відповідно до пункту 24 Порядку, для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17, 24 червня 2021 року у справі № 758/15648/15-а, від 20 вересня 2022 року у справі № 291/1321/17.

Як встановлено судом однією з позовних вимог позивача при зверненні до суду, було не зарахування позивачу до його пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 наступних періодів роботи: з 16.02.2004 по 20.02.2004 року; з 21.01.2005 по 27.01.2005 року; з 06.02.2007 по 15.03.2007 року; 19.03.2007 року; з 23.04.2007 по 24.04.2007 року; з 21.03.2011 по 31.03.2011 року; з 02.02.2013 по 24.02.2013 року.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, а саме форми РС-право номер ПС:16; форму ОК-5, позивачу відповідачем не були зараховані вищезазначені періоди його трудової діяльності.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 дата заповнення 20.12.2004 року у спірні періоди позивач працював:

- з 16.02.2004 по 16.04.2004 року прийнятий учнем на ВАТ ДХК Шахта «Тернівська» гірника підземного з повним робочим днем в шахті номер запису 1 в трудовій книжці, (позивачу не зарахований період з 16.02.2004 по 20.02.2004 року, у той же час зарахований до Списку №1 період з 21.02.2004 по 20.01.2005, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в);

- з 17.04.2004 по 03.09.2008 року переведений підземним гірником 3 розряду з повним робочим днем в шахті, номера записів 2, 3, 4 в трудовій книжці, (позивачу не зарахований період з 21.01.2005 по 27.01.2005 року, з 06.02.2007 по 15.03.2007 року, 19.03.2007 року, з 23.04.2007 по 24.04.2007 року, у той же час зарахований за Списком №1 період роботи: з 21.02.2004 по 20.01.2005 року, з 28.01.2005 по 05.02.2007 року, з 16.03.2007 по 18.03.2007 року, з 20.03.2007 по 22.04.2007 року, з 25.04.2007 по 22.07.2010 року, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в);

- з 04.09.2008 по 22.07.2010 року переведений гірником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті, номер запису 5,6 в трудовій книжці;

- з 21.03.2011 по 24.02.2013 року прийнятий горно робочим очисного забою підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 7 в трудовій книжці (позивачу не зарахований період з 21.03.2011 по 31.03.2011 року, з 02.02.2013 по 24.02.2013 року, у той же час зарахований за Списком №1 період роботи: з 01.04.2011 по 01.02.2013 року, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в).

Додатково суд зазначає, що відповідно до форми ОК-5 сформованої по позивачу Пенсійним фондом України за період 2004 рік 10 місяців, 14 днів; 2005 рік 11 місяців 25 днів + 6 днів; 2006 рік 12 місяців; 2007 рік 12 місяців; 2008 рік 8 місяців, 3 дні обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу 3П3013А1; 2008 рік 3 місяці 27 днів; 2009 рік 12 місяців; 2010 рік з 1 по 7 місяць; 2011 рік з 3 по 12 місяці; 2012 рік з 1 по 12 місяці; 2013 рік 1 та 2 місяці обліковуються за кодом підстави для обліку спецстажу №3П3013А2.

Відповідно до постанов Правління ПФУ від 10.06.2004 № 7-6 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», від 05.11.2009 № 26-1 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», від 08.10.2010 № 22-2 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та від 03.12.2013 № 25-2 «Про визнання такою, що втратила чинність, Постанови Правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено, що:

- код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 454):

- код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435):

- код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, і за результатами атестації робочих місць

Код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3014А2 - працівники провідних професій: робітники очисного забою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років

Отже, при поданні звітів страхувальниками вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією і кодом № ЗПЗ013А1 та ЗП3014А2 як працівнику по Списку № 1.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача: з 16.02.2004 по 20.02.2004 року; з 21.01.2005 по 27.01.2005 року; з 06.02.2007 по 15.03.2007 року; 19.03.2007 року; з 23.04.2007 по 24.04.2007 року; з 21.03.2011 по 31.03.2011 року; з 02.02.2013 по 24.02.2013 року підтверджується даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та записами у трудовій книжці в сукупності, тому відповідно підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1.

Стосовно позовної вимоги щодо зарахування позивачу періоду його перебування на інвалідності з 25.02.2013 по 25.04.2023 року до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, суд зазначає наступне.

Так, частиною 5 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13, 14).

Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці», якою передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Пунктом 6 частини 4 статі 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», доповнивши частину 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» абзацом 4 такого змісту: «Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах».

Згідно правового висновку сформованого Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17 законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До пільгового стажу зараховується період до того часу, коли особа вийшла на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, відповідно до акту №38 «про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом який затверджено 13.07.2012 року, позивач працюючи горно робочим очисного забою на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» отримав травму та йому була встановлена інвалідність ІІІ групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААВ №781920 від 15.09.2022 року та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12ААА №119708 виданою від 15.09.2022 року, що також не заперечується відповідачем враховуючи, що позивачу з 24.01.2013 року призначена пенсія по інвалідності відповідно до ЗУ №1058-ІV.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача перед призначенням йому пенсії він працював на посаді передбаченої за Списком №1.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у його постанові від 08.07.2021 року по справі №212/1743/17-а, в яких зазначено, що правильним є висновок суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для зарахування часу перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №185/8539/16-а і встановлених процесуальним законом підстав для відступу від неї у даному конкретному випадку не вбачається.

Окрім цього, в постанові Верховного Суду від 18.04.2019 року по справі № 392/17/17 зазначено, законодавець зараховує час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи тільки для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону № 1788-ХІІ. Отже, що до пільгового стажу позивача зараховується період до того часу, коли позивач вийшов на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, а також наявні в матеріалах справи докази стосовно того, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом трапився з позивачем під час виконання ним робіт передбачених за Списком №1, що належним чином підтверджується наявними доказами та не заперечується відповідачем. Враховуючи, що позивач з 24.01.2013 року та на момент звернення його із заявою від 21.03.2023 року отримує пенсію по інвалідності, суд дійшов до висновку про необхідність зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 період перебування на інвалідності з 24.02.2013 по 21.03.2023 року.

Враховуючи висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 28 січня 2014 року по справі № 21- 455а13 в яких зазначено наступне - виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Таким чином судом встановлено, що позивач виконував роботи передбачені ст.1 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI, був зайнятий на підземних роботах повний робочий день та які передбачені списком №1, враховуючи наявність вже 7 років 1 місяцю 13 днів (про що зазначає відповідач у листі відповіді) за списком №1 та відповідно до висновків суду по даній справі, суд вважає наявність права у позивача на перерахунок його пенсії з інвалідності з урахуванням приписів ст. 8 ЗУ №345-VI.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо нарахування та виплати пенсії починаючи з 01 березня 2020 року суд зазначає наступне.

Позивачем при поданні заяви про перерахунок його пенсії по інвалідності з урахуванням ст.8 ЗУ №345-VI до відповідача від 21.03.2023 року не зазначалось дати з якої необхідно провести перерахунок пенсії позивачу, дана вимога була сформульована позивачем тільки при поданні адміністративного позову до суду.

Таким чином враховуючи вищезазначене суд дійшов до висновку, що відповідачем ще не розглядалась повторно заява позивача про перерахунок його пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду по цій справі, тому позовну вимогу щодо перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2020 року слід вважати як передчасну та задоволенню вона не підлягає.

Стосовно зазначеного відповідачем у його відзиві, що як свідчать матеріали справи, позивач з відповідною заявою до пенсійного органу не звертався та відповідь на звернення не може вважатись підставою для звернення до суду з цим позовом з огляду на приписи Порядку та ст.44 Закону №1058, таким чином відповідач вважає, що позов подано передчасно суд зазначає наступне.

В межах спірних правовідносин йдеться про перерахунок раніше призначеної пенсії, тобто вид пенсії не змінюється, і позивач звернувся до відповідача з заявою довільного зразка, яка містить всі необхідні дані для здійснення такого перерахунку пенсії.

Окрім цього судом встановлено, що в пенсійній справі позивача містяться всі необхідні документи для здійснення такого перерахунку, додатково ніяких документів надавати позивачу не треба, враховуючи, що відповідачем позивачу призначена пенсія по інвалідності з 24.01.2013 року та роботи які передбачені Списком №1, та які виконувались позивачем належним чином відображені у його трудовій книжці.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що «зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови».

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали справи свідчать, що позивач засобами веб-порталу 21.03.2023 звернувся до відповідача із заявою про застосування до нього норми ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», будь-яких додаткових документів до заяви позивачем не надавалось, дане звернення було зареєстровано відповідачем 21.03.2023 року №5688/З-0500-23.

Відповідач листом від 18.04.2023 повідомив позивача про відмову у перерахунку пенсії посилаючись на те, що стаж роботи (стаття 14 постанови 202), який дає право на призначення пенсії з урахуванням статті 8 ЗУ №345 становить 7 років 1 місяць 13 днів, що є недостатнім для розрахунку пенсії відповідно до цієї статті.

Окремо суд вважає за необхідне наголосити, що відповідачем у його відповіді було зазначено, що у разі незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України позивач має право оскаржити їх дії або бездіяльність до вищого органу або у судовому порядку.

Зі змісту листа вбачається, що не зважаючи на посилання відповідача на Закон України «Про звернення громадян» фактично позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності на то правових підстав, а не з причин того, що заява за формою та змістом не відповідає вимогам Порядку №22-1, а також не зазначено про відсутність необхідних документів.

Також, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем приписів п. 3.3 Порядку № 22-1 в частині роз`яснення позивачу порядку звернення за перерахунком пенсії та надання позивачу відповідного бланку заяви.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, у розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.

Стосовно зазначеного відповідачем у його відзиві на адміністративний позов щодо пропущення строків звернення позивачем до суду, суд зазначає наступне.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд встановив, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2023 №6566-5688/З-02/8-0500/23 та до суду звернувся із даною позовною заявою 25.04.2023 року, тобто в межах встановленого ст. 122 КАС України строку.

При цьому, суд зазначає, що в Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Конституція України також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на їх забезпечення, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Конституція України містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Крім того, право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гарантує всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

Таким чином, право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. N 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року N 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи частину 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування позивачу до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів роботи: з 21.01.2005 по 27.01.2005 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 06.02.2007 по 15.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; 19.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 23.04.2007 по 24.04.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 21.03.2011 по 31.03.2011 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 02.02.2013 по 24.02.2013 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; період перебування на інвалідності з 25.02.2013 по 21.03.2023 року, відсутність перерахунку пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність та як наслідок зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів роботи: з 16.02.2004 по 20.04.2004 року на посаді учня підземного гірника та підземного гірника на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 21.01.2005 по 27.01.2005 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 06.02.2007 по 15.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; 19.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 23.04.2007 по 24.04.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 21.03.2011 по 31.03.2011 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 02.02.2013 по 24.02.2013 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; період перебування на інвалідності з 25.02.2013 по 21.03.2023 року та повторно розглянути питання щодо обрахунку пенсії позивача по інвалідності з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з урахуванням висновків суду.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 25.04.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатив 1073,60 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо незарахування ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів роботи: з 16.02.2004 по 20.04.2004 року на посаді учня підземного гірника та підземного гірника на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 21.01.2005 по 27.01.2005 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 06.02.2007 по 15.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; 19.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 23.04.2007 по 24.04.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 21.03.2011 по 31.03.2011 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 02.02.2013 по 24.02.2013 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; період перебування на інвалідності з 25.02.2013 по 21.03.2023 року, відсутність перерахунку пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періоди роботи: з 16.02.2004 по 20.04.2004 року на посаді учня підземного гірника та підземного гірника на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 21.01.2005 по 27.01.2005 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 06.02.2007 по 15.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; 19.03.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 23.04.2007 по 24.04.2007 року на посаді підземний гірник на Філії ВАТ ДХК «Шахта «Тернівська»; з 21.03.2011 по 31.03.2011 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; з 02.02.2013 по 24.02.2013 року на посаді горноробочого очисного забою підземного на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське»; період перебування на інвалідності з 25.02.2013 по 21.03.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () повторно розглянути питання щодо обрахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) по інвалідності з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 13 липня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець