Справа № 200/1896/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Справа№200/1896/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач є отримувачем пенсії за віком та в силу свого віку та другої групи інвалідності отримувала пенсію через підприємство поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за адресою, яка зазначена у пенсійній справі. Позивач зазначила, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вона під час бойових дій залишалась у с. Чермалик, Волноваського району, Донецької області та пенсію з березня 2022 року вона не отримувала, так як поштовий зв`язок у с. Чермалик, Волноваського району, Донецької області не працював. Позивач зазначила, що у квітні 2023 року нею було відновлено електронний підпис, сформована заява про отримання коштів через відкритий у відділенні АТ КБ «Приват Банк» її банківський рахунок. Позивач зауважила, що у квітні вона звернулась через ВЕБ портал ПФУ до відповідача з заявою про переведення виплати її пенсії з відділу пошти на картку ПриватБанка. Згідно відповідей, позивач дізналась, що її заяву про переведення виплати пенсії з відділу пошти на картку ПриватБанка було переведено в статус «помилковий», оскільки спочатку необхідно надати заяву про поновлення виплати пенсії. Позивач зазначила, що через ВЕБ портал ПФУ за допомогою електронного підпису намагалась подати заяву на зміну способу виплати з пошти на банк та заяву на продовження виплати пенсії. Але позивачу кожного разу після обробки заяви ставили статус звернення «помилковий» та зазначали: «в зв`язку з тривалим неотриманням пенсії виплату припинено. Для поновлення необхідно особисто звернутися до найближчого сервісного центру Пенсійного фонду України з усіма оригіналами документів». Позивач наголосила на тому, що вона неодноразово зверталась до органів ПФУ з заявою на зміну способу виплати з пошти на банк. Але відповідач у своїй відповіді про зміну банківського рахунку вказує позивачу про необхідність особисто подати заяву про поновлення виплати пенсії. Позивач закцентувала свою увагу на тому, що відповідачем їй не надсилалось рішення про зупинення пенсійних виплат. Позивач зазначила, що просила звернути увагу пенсійного фонду на її вік та в силу свого віку (68 років) вона не може з`явитись особисто до органів ПФУ, тому просила розглянути заяву про зміну виплатних реквізитів надану через електронний кабінет ПФУ. Позивач зауважила, що її ідентифікація була пройдена у ПриватБанку при отриманні електронного підпису та отримання реквізитів у квітні 2023 року. Позивач наголосила, що пенсія це єдине джерело її доходу, так як вона є інвалідом 2 групи та замість захисту людини похилого віку, інваліда, позивача обмежують в отриманні єдиного джерела доходу у старості(пенсії). Позивач наголосила на тому, що вона просила допомогти їй пройти ідентифікацію віддалено та поновити виплату пенсії на підставі долученої у встановленому законом порядку заяви, але у всіх відповідях відповідача, було зазначено, що вона не отримувала пенсію протягом 6 місяців підряд, у зв`язку з чим 01.09.2022 року їй було припинено виплату пенсії. Позивач вважає припинення виплати пенсії та відмову у поновленні виплати пенсії відповідачем протиправною та такою, що порушує її Конституційне право на пенсійне забезпечення та неотримання пенсії з березня 2022 року відбулось не з її вини, оскільки АТ «Укрпошта» не працює у с. Чермалик з 24.02.2022 року та по теперішній час. Позивач зауважила, що нею дотримані всі вимоги закону в частині звернення, що відповідають встановленій законом формі, а чинним законодавством не встановлено обмежень щодо звернення про поновлення виплати пенсії. Позивач просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії та відмови позивачу виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок та зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії їй, та виплачувати пенсію з 01.03.2022 року на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно заяви від 08.04.2023 року, а саме: поточний рахунок НОМЕР_1 , рахунок установи уповноваженого банку НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приват Банк, КОД 14360570, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов в якому зазначив наступне, що відповідно до положень п. 4 частини 1 ст. 49 Закону 1058, у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд виплата пенсії припиняється. Відповідач зауважив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до матеріалів справи, Управлінням здійснювалось позивачу нарахування пенсії з березня 2022 року по серпень 2022 року на виплатні відомості через поштове відділення 87142 с. Чермалик Волноваського району, однак, відповідно до інформації АТ «Укрпошта», виплату пенсії за зазначений період не проведено, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п.4 ст.49 Закону 1058, з 01.09.2022 позивачу було призупинено виплату пенсії. Відповідач наголосив, що заява про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України відповідно до вимог пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Відповідач зазначив, що пунктом 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 визначено, що заява про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України особисто. Відповідно до пункту 1.6 Порядку внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до абзацу 3 пункту 1 постанови № 637 під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики. Відповідно до положень частини другої статі 49 Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. У зв`язку з відсутністю особистого звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії до органу Пенсійного фонду України відповідно до вимог Порядку № 22-1, в Управлінні були відсутні підстави для поновлення та переведення виплати пенсії через АТ «ПриватБанк». Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів відповідач зазначив, що п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з ч.1 п.12 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду та відповідно до ч.2 ст.73 Закону № 1058 забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву; копію пенсійної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; рішення, яким було вирішено призупинити пенсійні виплати ОСОБА_1 з 01.03.2022 року; підстави, які слугували прийняттю рішення про призупинення пенсійних виплат ОСОБА_1 .

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявний кабінет електронного суду у представника позивача адвоката Лозінської О.О. та відповідача, що вбачається з відповідної відмітки «наявність кабінету ЕС» та «доставлено» де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 10.05.2023 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: адреса: АДРЕСА_1 , є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта серії НОМЕР_4 виданим Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області від 01.08.1996 року. Позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ №364799 відповідно до якої група інвалідності встановлена позивачу безстроково.

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , виданим Пенсійним фондом України від 10.11.2010 року, перебуває на обліку у відповідача.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (), в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач отримувала свої пенсійні виплати через поштове відділення №87142, с. Чермалик, Волноваського району до 01.03.2022 року.

Як зазначає відповідач у своєму відзиві на адміністративний позов, ним здійснювалось нарахування пенсії позивачу з березня 2022 по серпень 2022 року на виплатні відомості через поштове відділення №87142 с. Чермалик, Волноваського району, але відповідно до інформації АТ «Укрпошта» виплату пенсії за вищезазначений період не проведено, тобто не отримано позивачем через вищезазначене відділення АТ «Укрпошти», тому відповідно до вимог п.4 ст.49 Закону 1058, з 01.09.2022 року позивачу відповідачем було призупинено виплату пенсії.

Як встановлено судом та зазначено позивачем у його позовній заяві, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач залишалась у с. Чермалик Волноваського району Донецької області та пенсію вона з березня 2022 року не отримувала, тому що поштовий зв`язок у с. Чермалик Волноваського району Донецької області не працював, що також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доходи №180817, яку сформовано засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 03.05.2023 року, в якій зазначено наступне: в графі «відомості про пенсію» січень 2022 - 3237,18 грн. (розмір пенсії); лютий 2022 - 3237,18 грн. (розмір пенсії), що підтверджує фактично отриману пенсію за січень-лютий 2022 року, що також підтверджується роздруківкою з електронної пенсійної справи наданої позивачем у якості доказів до позовної заяви де зазначено місяць останньої виплати - лютий 2022 року, дата наступної виплати - 12.03.2022 року; в графі «виплатні реквізити» зазначено - відділення пошти, індекс відділення зв`язку 87142.

У квітні 2023 року позивач відновила свій електронний підпис та сформувала заяву про виплату пенсії або грошової допомоги на поточний рахунок НОМЕР_1 , рахунок установи уповноваженого банку НОМЕР_2 в ПриватБанку, КОД 14360570, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою від 08.04.2023 року сформованою АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до наявної заяви у правому верхньому куті зазначена наступна інформація: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; загальногромадянський паспорт НОМЕР_4 , виданий Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області 01.08.1996 року; РНОКПП: НОМЕР_3 ; контактний телефон: НОМЕР_6 .

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, в подальшому позивач зверталась до відповідача засобами веб порталу ПФУ використовуючи свій власний кваліфікований електронний цифровий підпис, відповідно до наявних в матеріалах справи копій звернень від 17.04.2023 року, 23.04.2023 року, 24.04.2023 року, 26.04.2023 року (скарга) та від 26.04.2023 року, позивач просила змінити спосіб виплати з пошти на банк та відповідачем кожного разу ці звернення були переведені до статусу «помилковий» та неодноразово зазначалось, що для поновлення виплати пенсії згідно Порядку №22-1 від 25.11.2005 до Закону №1058 необхідно заявнику надати особисто заяву для поновлення виплати пенсії особисто до територіального органу ПФУ через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, інша відповідь відповідача - у зв`язку з тривалою неоплатою виплата пенсії призупинена вам потрібно надати заяву на поновлення виплати пенсії через будь-який сервісний центр ПФУ особисто, зв`язок з вами відсутній.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи, позовної заяви, відзиву на адміністративний позов та інших вищезазначених доказів судом встановлено, що пенсійні виплати ОСОБА_1 були призупинені з 01.03.2022 року по теперішній час, доказів сплати заборгованості до суду не надано.

Суд зазначає, що докази, які були витребувані у відповідача відповідно до ухвали суду від 09.05.2023 року, а саме: копію пенсійної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; рішення, яким було вирішено призупинити пенсійні виплати ОСОБА_1 з 01.03.2022 року; підстави, які слугували прийняттю рішення про призупинення пенсійних виплат ОСОБА_1 на адресу суду відповідачем надані не були.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Поряд з цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI (далі - Закон № 1058).

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР, право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд доходить висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наявного в матеріалах справи паспорту ОСОБА_1 , вона фактично мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , як встановлено судом позивач останній раз отримувала пенсійні виплати у лютому 2022 року шляхом нарахування на виплатні відомості через поштове відділення АТ «Укрпошти» № 87142 с. Чермалик Волноваського району.

Відповідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004 до розділу ІІ Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України відноситься - вся територія Маріупольського району з 05.03.2022 року, код - UA0070889.

Відповідно до посилань з інтернет сторінки https://decentralization.gov.ua/newrayons/1320, село Чермалик відноситься до Маріупольського району.

Відповідно до посилань з інтернет сторінки https://www.ukrposhta.ua/ua/news/57016-robota-ukrposhti-na-teritorijah-de-vedutsja-vonni-bojovi-dii-abo-jaki-perebuvajut-u-timchasovij-okupacii-otochenni-blokuvanni, де зазначено наступну інформацію, що в умовах правового режиму воєнного стану, введеного у країні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, роботу мережі об`єктів поштового зв`язку Укрпошти ускладнено, водночас можуть відбуватися зміни в режимі роботи відділень поштового зв`язку (далі - ВПЗ), переліку надання послуг та строків їх надання. Зараз тимчасово не працюють ВПЗ у тих населених пунктах, де відбуваються бойові дії та обстріли, ВПЗ, які зруйновані внаслідок цього, та ВПЗ, що розташовані на території, що тимчасово окупована ворогом. Враховуючи зазначене та небезпеку для життя й здоров`я людини у воєнний час, у зв`язку з введенням тимчасових обмежень, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Укрпошта робить все можливе для того, щоб максимально оперативно відновлювати роботу відділень поштового зв`язку. Слід зазначити, що відновлення діяльності Укрпошти на тимчасово окупованих територіях України може відбутися тільки після відновлення конституційного ладу на цих тимчасово окупованих територіях.

Таким чином суд дійшов до висновку, що позивач не міг отримувати пенсійні виплати на вищезазначене поштове відділення АТ «Укрпошти» в селі Чермалик, тому що з березня 2022 року цей населений пункт був віднесений до тимчасово окупованих територій та відділення АТ «Укрпошта» свої послуги з березня 2022 року свої функції не здійснювали.

Відповідач у своєму відзиві зазначає наступну інформацію, що відповідно до матеріалів справи управлінням здійснювалось позивачу нарахування пенсії з березня 2022 по серпень 2022 року на виплатні відомості через поштове відділення 87142, с. Чермалик, однак відповідно до інформації АТ «Укрпошта» виплату пенсії за зазначений період не проведено, у зв`язку з чим відповідно до вимог п.4 ст.49 ЗУ №1058-ІV (виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд) позивачу було призупинено виплату пенсії.

У той же час до суду від відповідача будь-яких доказів стосовно прийнятого рішення щодо призупинення виплати пенсії позивачу, інформації від АТ «Укрпошти» про неотримання позивачем пенсії за вищезазначений період надано не було.

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 передбачено: Заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал або засоби Порталу Дія) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Судом встановлено, що Міністерством соціальної політики України було розроблено Інструкцію щодо віддаленого відкриття рахунка та зміни способу отримання пенсії через вебпортал Пенсійного фонду України для одержувачів, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, та дану інструкцію розміщено за наступним посиланням - https://www.msp.gov.ua/news/22168.html,https://wiki.legalaid.gov.ua/index.php/Порядок_призначення_та_виплати_пенсії, в яких зазначається також про ідентифікацію особи шляхом надання загальногромадянського паспорту - книжечки, довідки РНОКПП.

Відповідно до інформації наявної на сайті Міністерства фінансів України за посиланням: https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proektiv, відповідно до вимог пункту 4 Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1231, Міністерство фінансів України публікує перелік уповноважених банків станом на 01.02.2022. На сьогодні уповноваженими є 46 банків, серед яких під номером 2 зазначений АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Судом встановлено, що позивач пройшла ідентифікацію при отриманні реквізитів свого поточного рахунку відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 08.04.2023 року сформованої працівниками АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначена фамілія ім`я по батькові позивача, серія номер її загальногромадянського паспорту у формі книжечки, РНОКПП та особистий номер телефону.

Суд не погоджується з зазначеним відповідачем у його відповідях на заяви позивача про отримання нею пенсійних виплат на відкритий нею рахунок в АТ КБ «Приватбанк», тому що особистий номер телефону позивача у відповідача був в наявності про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Стосовно особистого звернення до будь-якого сервісного центру органів ПФУ також зазначеними відповідачем у його відповіді на заяву позивача суд ставиться критично, тому що відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 року №280/4551/21 в якій зазначено наступне, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Як вже було зазначено вище, виплата пенсії позивачу була припинена саме з урахуванням вимог пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058-IV якою визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ, визначений частиною 1 статті 49 Закону №1058, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що виплата пенсії позивачу була припинена з 1 березня 2022 року через неотримання пенсії протягом останніх 6 місяців, проте рішення територіального органу пенсійного фонду (або рішення суду) на підставі якого було припинено виплату пенсії, до суду не надано.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог частини 1 статті 49 Закону №1058-VI, оскільки позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем з його боку були виконані вимоги відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики, а саме Пенсійному фонду були надані реквізити поточного рахунку відкритого нею в АТ КБ «ПриватБанк» та позивач неодноразово намагався відновити поновлення пенсійних виплат належних їй та не отриманих нею внаслідок ведення бойових дій та закриття відділень АТ «Укрпошти» на території фактичного мешкання позивача, що унеможливлювало отримування нею пенсійних виплат.

Також суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями на підставі постанови КМУ №383 від 25.04.2023 року) вирішено встановити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029). Тобто на території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався і як на час призупинення виплати пенсії так і на даний час не закінчений.

Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) відповідно до прикінцевих та перехідних положень частиною четвертою встановлено: на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни: забороняється здійснення перевірок фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб при призначенні (відновленні) соціальних виплат; комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам приймають рішення про призначення (відновлення) або відмову в призначенні (відновленні) соціальних виплат без акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; продовжується виплата внутрішньо переміщеним особам соціальних виплат (пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування), призначених до періоду встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) на період дії карантину та протягом 30 днів після його відміни, зокрема, продовжується виплата переселенцям соціальних виплат, пенсій, надання соціальних послуг, субсидій та пільг, призначених до періоду встановлення карантину.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, виплату пенсії позивачу припинено під час дії карантину, всупереч зазначеним вище вимогам Закону.

Суд наголошує, що Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, жодного рішення про призупинення виплати пенсії позивачу з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд доходить висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. Право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

З огляду на наведене дії суб`єкта владних повноважень у припиненні виплати пенсії позивачу підлягають визнанню протиправними, а порушені права - захисту шляхом зобов`язання відповідача поновити виплату позивачу пенсії з дня припинення її виплати зі сплатою заборгованості по ній.

Стосовно позовних вимог нарахувати та виплатити позивачу пенсію з нарахуванням компенсації втрати частини доходів суд зазначає, що частиною другою статті 46 Закону №1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, суд доходить висновку, що оскільки непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV.

Зазначені висновки суду узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 та Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 30 липня 2020 року у справі №461/5775/16-а, від 30 липня 2020 року у справі №802/798/18-а, від 24 вересня 2020 року у справі № 0240/3646/18-а та від 24 вересня 2020 року у справі № 806/1754/18.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність припинення та невиплати пенсії позивачу за період з 01.03.2022 по теперішній час.

Судом також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що припинення виплати позивачу пенсії відбулось з 01.03.2022 року по теперішній час. Ці обставини доведені та підтвердженні наявними в матеріалах справи доказами.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії та відмови позивачу виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок слід визнати протиправними та як наслідок зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачу та виплачувати пенсію з 01.03.2022 року на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно заяви від 08.04.2023 року, а саме: поточний рахунок НОМЕР_1 , рахунок установи уповноваженого банку НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приват Банк, КОД 14360570 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо припинення виплати пенсії та відмови ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та виплачувати пенсію з 01.03.2022 року на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно заяви від 08.04.2023 року, а саме: поточний рахунок НОМЕР_1 , рахунок установи уповноваженого банку НОМЕР_2 в ПАТ КБ «Приват Банк, КОД 14360570 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 липня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець