Справа № 360/1521/22
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року справа №360/1521/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 360/1521/22 (головуючий суддя І інстанції Петросян К.Є.), складеного в повному обсязі 01 серпня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області від 30.12.2021 № 63 ( ОСОБА_1 ) «Про відмову в перерахунку пенсії»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області зарахувати до вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 періоди з 21.06.2014 по 13.07.2016, з 03.01.2017 по 30.04.2018, з 01.06.2019 по 31.07.2019, з 01.10.2019 по 31.04.2020, з 01.06.2020 по 15.08.2020 безпосередньої участі в антитерористичній операції та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, та період з 21.10.1996 по 26.07.2011 проходження служби в підрозділах карного розшуку та боротьби з незаконним обігом наркотиків Міністерства внутрішніх справ України на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяця, загальною вислугою років для призначення пенсії 39 років 10 місяців 14 днів;

- перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 16.08.2020 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року позов задоволено частково. Визнано противоправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 30.12.2021 № 63 ( ОСОБА_1 ) про відмову в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перевести з 24.06.2021 ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років за пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі заяви від 24.06.2021, та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років, з урахуванням фактично сплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 360/1521/22 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що питання визначення права та розрахунку вислуги років для призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових структур, міністерств та інших органів, в якому особа проходила службу (з яких особу було звільнено зі служби), тобто, до компетенції Головного управління Національної поліції в Луганській області. Згідно витягу із наказу ГУНП в Луганській області від 11.08.2020 №923 о/с при звільненні з Національної поліції з 07.09.2020 за власним бажанням, позивачу була встановлена вислуга років в календарному обчисленні: 23 роки 09 місяців 23 дні.

Загальна тривалість вислуги у пільговому обрахуванні використовується при розрахунку розміру пенсії, а не для визначення права особи на той чи інший вид пенсії.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/1521/22, однак листом року суд першої інстанції повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , є учасником бойових дій згідно посвідчення № НОМЕР_2 від 28.09.2015, з 21.10.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 15.08.2020 у Національній поліції України згідно трудової книжки на ім`я позивача серії НОМЕР_3 .

Згідно наказу від 11.08.2020 №923 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 (0070588), заступника начальника управління-начальника відділу організаційно-аналітичної роботи управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч.1 п.4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 15.08.2020, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 23 роки 09 місяців 23 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 16 років 01 місяць 21 день, загальний трудовий стаж: 28 років 07 місяців 24 дні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ по лінії Національної поліції України з 16.08.2020 на підставі подання про призначення пенсії від 08.09.2020, особистої заяви на призначення пенсії за вислугу років від 07.09.2020, грошового атестату від 21.08.2020 № 62, витягу з наказу про звільнення від 11.08.2020 № м293 о/с, наданих Головним управлінням Національної поліції в Луганській області 08.09.2020, про що зазначено в оскаржуваному рішенні відповідача від 30.12.2021 № 63 ( ОСОБА_1 ) та не заперечується сторонами по справі.

24.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою, в якій просив відповідача: врахувати при розрахунку вислуги років для призначення пенсії позивачу обчислення вислуги років на пільгових умовах, що складає 16 років 00 місяців 21 день та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вислуги років 39 років 10 місяців 14 днів; перевести позивача з пенсії за вислугою років на підставі пункту «б» ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ на пенсію за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 цього ж Закону, з урахуванням вислуги років ОСОБА_1 39 років 10 місяців 14 днів, та здійснити перерахування з дня її призначення.

До заяви позивачем було додано належним чином завірені копії: витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області № 923 о/с від 11.08.2020; довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області №2776/111/19-2020 від 10.08.2020 щодо періодів служби позивача, які підлягають зарахування до вислуги років на пільгових умовах; довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області № А-1291 від 30.07.2020 про участь ОСОБА_1 в Антитерористичній операції; довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області № А-1467 від 01.10.2020 про участь ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що не заперечується відповідачем.

Листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.07.2021 № 2470-2735/Н-02/8-1200/21 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його заяви, внаслідок чого позивачем оскаржено у судовому порядку бездіяльність відповідача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 360/4439/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2021 по суті звернення та прийняти рішення за результатом розгляду такої заяви відповідно до вимог чинного законодавства.

На виконання рішення суду від 10.11.2021 у справі № 360/4439/21 відповідачем 30.12.2021 прийнято рішення за № 63 ( ОСОБА_1 ), яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за вислугу років, призначену відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262 на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262, у зв`язку з відсутністю календарної вислуги років 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 30.12.2021 № 63 ( ОСОБА_1 ) позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Пенсійного фонду підлягає скасуванню з переведенням позивача на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення виключно в межах апеляційної скарги та зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до абзаців першого, восьмого пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону (абзац тринадцятий пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ).

Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною другою статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 прийнято постанову № 393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі Порядок № 393).

На підставі системного аналізу зазначених положень Закону № 2262-ХІІ, суд дійшов висновку, що при обчисленні вислуги років, необхідної для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, необхідно керуватися Порядком № 393.

За приписами підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Відповідно до підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 № 1497 «Про внесення доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393», від 19.09.2007 № 1144 «Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393» та від 20.07.2011 № 780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця - час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ"; час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби з незаконним обігом наркотиків та боротьби із злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11.08.2020 № 923 о/с вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить: 23 роки 09 місяці 23 дні, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги років): 16 років 01 місяць 21 день, загальний трудовий стаж: 28 років 07 місяців 24 дні.

Тобто, загальна вислуга років позивача на службі в органах внутрішніх справ (календарна + пільгова) становить понад 39 років.

Зазначені обставини відповідачем не заперечуються.

За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд в складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 зробив такі правові висновки:

1. В цілях Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Закон № 2262-ХІІ, зокрема, пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних роки та 6 місяців і більше. В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ, підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 та підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 № 1497, які діяли до 27.07.2011), передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, зокрема пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних роки та 6 місяців і більше. В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ та постанови підпункт «а» пункту 3 Постанови № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Відтак, позивач має вислугу років на час звільнення у календарному та пільговому обчисленні понад 39 років.

Отже, позивач має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку та переведення з пенсії, призначеної за пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки його вислуга на день звільнення у пільговому обчисленні становить понад 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

З урахуванням того, що позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідає критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, суд дійшов висновку, що відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугу років за п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, та безпідставно відмовив позивачу у переведенні на пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ст.12 вказаного Закону, у зв`язку з чим рішення про відмову у перерахунку пенсії від 30.12.2021 №63 ( ОСОБА_1 ) підлягає скасуванню.

Пунктом 14 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі Порядок № 3-1), визначено, що орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою; Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Відтак, посилання пенсійного органу, що він не є уповноваженим у розрахунку вислуги років при призначенні/переведенні/перерахунку пенсії є неприйнятним.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції, що у межах спірних правовідносин способом судового захисту порушеного права є визнання протиправним та скасування індивідуального акта - рішення суб`єкта владних повноважень про відмову в перерахунку пенсії з зобов`язанням управління перевести позивача з пенсії за пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ на пенсію за вислугу років за пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ та здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугу років з урахуванням фактично сплачених сум, а не зарахувати до вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії певні періоди роботи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 360/1521/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 липня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць