Справа № 260/3077/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2023 року м. Ужгород№ 260/3077/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробацій" про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи "Центр пробацій" у якому просить: визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації», яка виразилася у не зарахуванні мені стажу за період з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року у календарну вислугу років Державної кримінально - виконавчої служби України; зобов`язати Державну установу «Центр пробації» зарахувати стаж з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року у календарну вислугу років Державної кримінально - виконавчої служби України; зобов`язати Державну установу «Центр пробації» виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що з 01 серпня 2011 року наказом ВДДУПВП в Закарпатській області від 01 серпня 2011 року № 113 о/с її призначено на посаду (по вільному найму) інспектора Ужгородського міжрайонного відділу кримінально - виконавчої інспекції відділу ДДУПВП в Закарпатській області (тимчасово на період перебування у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-ох років основного працівника). 31 жовтня 2013 року наказом ВДПтСУ в Закарпатській області від 30.10.2013 року № 125 о/с позивача звільнено з вищезазначеної посади за власним бажанням та з 01.11.2013 року призначено на посаду інспектора Ужгородського міського підрозділу Ужгородського міжрайонного відділу кримінально - виконавчої інспекції ВДПтСУ в Закарпатській області. 14 квітня 2014 року наказом ВДПтСУ в Закарпатській області від 14.04.2014 року № 37 о/с ОСОБА_1 звільнено з вищезазначеної посади за власним бажанням та з 15.04.2014 року призначено на посаду інспектора Ужгородського міського підрозділу Ужгородського міжрайонного відділу кримінально - виконавчої інспекції ВДПтСУ в Закарпатській області, за рахунок вільного найму до присвоєння спеціального звання.

02 червня 2014 року наказом Державної пенітенціарної служби України № 67/ОС - 14 від 02.06.2014 року позивачу присвоєно спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби (Д - 010962). В подальшому, до 13.02.2023 року проходила службу в Державній кримінально - виконавчій службі України на різних посадах. 07.12.2022 року позивача, попереджено, що категорію посади, яка заміщувалася особами і начальницького складу, змінено на категорію посад, яка заміщується і працівниками, що працюють за трудовим договором та у зв`язку з цим, та на підставі ч. 1 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580 - VIII (далі - Закон № 580 - VIІI) буде звільнено зі служби в органах Державної кримінально - виконавчої служби України (далі - ДКВС України) не раніше як через два місяці з дня ознайомлення з даним попередженням, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України № 580 - VIII, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Вказує, що 12.12.2022 року, ОСОБА_1 було направлено-заяву до Державної установи «Центр пробації» з проханням зарахувати у вислугу років час роботи в Державній кримінально-виконавчій службі по вільному найму з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року. В результаті розгляду вказаної заяви з Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшов лист від 03.01.2023 року № 19/10/Ян-23, з якого вбачається, що для вирішення порушеного у заяві питання і вказан що ій необхідно звернутись до Західного міжрегіонального управління з питань , виконання покарань Міністерства юстиції, яке є правонаступником відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області.

Зазначає, що 16.01.2023 року була направлена аналогічна заява про зарахування у вислугу років час роботи в Державній кримінально- виконавчій службі по вільному найму з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року до Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції.

Відповіднодо отриманої відповіді Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції від 09.02.2023 року № 5к/вих./8/461 вбачається, що відповідно до Порядку обчислення стажу службу для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу. Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22.01.2019 року № 180/5 (далі Порядок), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.01.2019 року № 88/33059, визначення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового та начальницького складу здійснюється комісією з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років (далі - Комісія). Згідно з п.6 зазначеного і порядку, періоди служби для виплати надбавки за вислугу років особам І рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах та установах і визначається Комісіями відповідних органів та установ.

Наказом Державної установи «Центр пробації» від 24.01.2023 року № 76/к І відповідно до п.5 ст.23 Закону України про Державну кримінальну службу України та п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( у зв`язку , із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ОСОБА_1 з 13.02.2023 року звільнено з посади начальника Ужгородського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області. Вислуга років у календарному обчисленні становить 08 (вісім) років 09 (дев`ять) місяців 07 (сім) днів.

Тобто, у вислугу років час роботи в Державній кримінально-виконавчій службі по вільному найму з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року зараховано не було.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо такого не зарахування. Також позивач зазначає, що їй підлягає виплаті одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби, оскільки її було звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. У зв`язку з вищезазначеним позивач звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачем до суду подано відзив, до якого просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що Позивач звернулась до Центру пробації із заявою від 12.12.2022 про зарахування у календарну вислугу років час роботи в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді інспектора (по вільному найму) з 01.08.2011 по 02.06.2014. Листом від 03.01.2023 № 19/10/Ян-23 Центр пробації надав відповідь в якій зазначив, що для вирішення порушеного у заяві питання необхідно звернутись на адресу Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, яке є правонаступником відділу державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області.

У разі підтвердження переведення посади інспектора Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, що комплектувалась у зазначений вище період вільнонайманою особою, до категорії посад, що в подальшому заміщувалась особою начальницького складу, за місцем роботи буде здійснено перерахунок стажу служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Зазначає, що на теперішній час Позивач не зверталась та не надавала до Центру пробації підтвердження переведення посади інспектора Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, що комплектувалась у період з 01.08.2011 по 02.06.2014 вільнонайманою особою, до категорії посад, що в подальшому заміщувалась особою начальницького складу.

Щодо одноразової грошової допомоги у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, вказує, що згідно з в абзаці 2 пункту 1 розділу 3 Порядку у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше. Зазначає, що Центр пробації не виносив рішення щодо відмови для зарахування до календарної вислуги років з 01.08.2011 по 02.06.2014 Позивачу, оскільки вона не зверталась та не надала підтвердження переведення посади інспектора Ужгородського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, що комплектувалась у період з 01.08.2011 по 02.06.2014 вільнонайманою особою, до категорії посад, що в подальшому заміщувалась особою начальницького складу. Відтак, вимога Позивача щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є передчасною, тому задоволенню не підлягає. У зв`язку з вищезазначеним просив суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач до суду подав відповідь на відзив, у якій проти відзиву заперечив, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 01 серпня 2011 року наказом ВДДУПВП в Закарпатській області від 01 серпня 2011 року № 113 о/с позивача призначено на посаду (по вільному найму) інспектора Ужгородського міжрайонного відділу кримінально - виконавчої інспекції відділу ДДУПВП в Закарпатській області (тимчасово на період перебування у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-ох років основного працівника).

31 жовтня 2013 року наказом ВДПтСУ в Закарпатській області від 30.10.2013 року № 125 о/с ОСОБА_1 звільнено з вищезазначеної посади за власним бажанням та з 01.11.2013 року призначено на посаду інспектора Ужгородського міського підрозділу Ужгородського міжрайонного відділу кримінально - виконавчої інспекції ВДПтСУ в Закарпатській області. 1

14 квітня 2014 року наказом ВДПтСУ в Закарпатській області від 14.04.2014 року № 37 о/с ОСОБА_1 звільнено з вищезазначеної посади за власним бажанням та з 15.04.2014 року призначено на посаду інспектора Ужгородського міського підрозділу Ужгородського міжрайонного відділу кримінально - виконавчої інспекції ВДПтСУ в Закарпатській області, за рахунок вільного найму до присвоєння спеціального звання.

02 червня 2014 року наказом Державної пенітенціарної служби України № 67/ОС - 14 від 02.06.2014 року позивачу присвоєно спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби (Д - 010962).

В подальшому, до 13.02.2023 року ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально - виконавчій службі України на різних посадах, починаючи від інспектора Ужгородського міського підрозділу Ужгородського міжрайонного ( відділу кримінально-виконавчої інспекції відділу ДПтС України в і Закарпатській області в спеціальному званні лейтенант внутрішньої служби до начальника Ужгородського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, в спеціальному званні майор внутрішьної служби.

07.12.2022 року позивача, попереджено, що категорію посади, яка заміщувалася особами і начальницького складу, змінено на категорію посад, яка заміщується і працівниками, що працюють за трудовим договором та у зв`язку з цим, та на підставі ч. 1 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580 - VIII (далі - Закон № 580 - VIІI) буде звільнено зі служби в органах Державної кримінально - виконавчої служби України (далі - ДКВС України) не раніше як через два місяці з дня ознайомлення з даним попередженням, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України № 580 - VIII, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

12.12.2022 року, ОСОБА_1 було направлено-заяву до Державної установи «Центр пробації» з проханням зарахувати ОСОБА_1 у вислугу років час роботи в Державній кримінально-виконавчій службі по вільному найму з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року.

В результаті розгляду вказаної заяви з Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшов лист від 03.01.2023 року № 19/10/Ян-23, з якого вбачається, що для вирішення порушеного у заяві питання і ОСОБА_1 необхідно звернутись до Західного міжрегіонального управління з питань , виконання покарань Міністерства юстиції, яке є правонаступником відділу Державної пенітенціарної служби України в Закарпатській області.

16.01.2023 року була направлена заява аналогічного змісту про зарахування у вислугу років час роботи в Державній кримінально- виконавчій службі по вільному найму з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року до Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції.

Відповідно до відповіді Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції від 09.02.2023 року № 5к/вих./8/461 вбачається, що відповідно до Порядку обчислення стажу службу для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу. Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22.01.2019 року № 180/5 (далі Порядок), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.01.2019 року № 88/33059, визначення періодів служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового та начальницького складу здійснюється комісією з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років (далі - Комісія). Згідно з п.6 зазначеного і порядку, періоди служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах та установах і визначається Комісіями відповідних органів та установ.

Наказом Державної установи «Центр пробації» від 24.01.2023 року № 76/к І відповідно до п.5 ст.23 Закону України про Державну кримінальну службу України та п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( у зв`язку , із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ОСОБА_1 з 13.02.2023 року звільнено з посади начальника Ужгородського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області. Вислуга років у календарному обчисленні становить 08 (вісім) років 09 (дев`ять) місяців 07 (сім) днів.

Тобто, у вислугу років час роботи в Державній кримінально-виконавчій службі по вільному найму з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року ОСОБА_1 зараховано не було.

Суд зазначає, що відповідно до п. 7 Порядку обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу Державної І кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 180/5 від 22.01.2019 обчислення періодів, служби для виплати надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, передбаченому пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім ; військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (зі змінами) у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць).

Відповідно до п.п. 1, 2 та 5 п. 1 розділу III Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 березня 2018 року за № 925/5 у разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше, особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Згідно постанови Кабінету Міністрів України за №393 від 17 липня 1993 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, Національному антикорупційному бюро, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, начальницьким складом Національного антикорупційного бюро за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджених відповідно центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, та Національним антикорупційним бюро.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону (особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально- виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту), до вислуги років зараховуються, в тому числі, час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Національне антикорупційне бюро.

Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, державну пожежну охорону, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затвердженими відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, виконання кримінальних покарань, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, затвердженим Головою Служби судової охорони.

Аналогічна норма перебачена п. «и» статті 17 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам; військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б-д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

У постанові № 819/1726/16 від 16.06.2022 Верховний Суд у складі колеги суддів Касаційного адміністративного суду погодився з рішеннями першої та апеляційної інстанції, залишивши без змін ці рішення, задоволено в повному обсязі позовні вимоги позивача, який звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області, яка виразилась у відмові зарахувати позивачу до вислуги років обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, часу попередньої роботи в органах державної податкової служби з 17.10.1995 року по 26.12.1999 року та в Бородянській райдержадміністрації з 27.11.2007 року по 31.03.2008 року, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області зарахувати позивачу до вислуги років обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій, час попередньої роботи в органах державної податкової служби з 17.10.1995 року по 26.12.1999 року та в Бородянській райдержадміністрації з 27.11.2007 по 31.03.2008 року. У відповідності до ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність (рішення Конституційного суду України від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Необхідно зауважити, що Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини сьомої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» від 6 липня 1999 poкy N 8-рп/99 зазначив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей». Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Конституційний Суд України зазначає, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію» про «Про прокуратуру» тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів рішення Конституційного Суду України від 20.03.20022 № 5 - рп/2002).

Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. (Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010).

Відповідно до статей 2, 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої та третьої статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 6 КАС України). Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1) України визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) - як джерело права. Аналіз практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, відповідно до якої при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації».

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи "Центр пробацій" (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81,м. Київ,04050, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації», щодо відмови у зарахуванні до календарної вислугу років ОСОБА_1 в Державній кримінально-виконавчої служби України період роботи з 01.08.2011 року по 02.06.2014 року на посаді інспектора.

Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» зарахувати до календарної вислуги років ОСОБА_1 строк служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді інспектора в період 01.08.2011 року по 02.06.2014 року.

Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації» (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, м. Київ, Київська область, 04050, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору