Справа № 300/5595/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 липня 2023 року ЛьвівСправа № 300/5595/22 пров. № А/857/5870/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 07 грудня 2022 року № 256-к, поновлення на посаді і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 300/5595/22 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області № 256-к від 07 грудня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 з 08 грудня 2022 року на посаді головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті та зв`язку Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Стягнуто з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 грудня 2022 року по 27 червня 2023 року у розмірі 72308 грн 16 коп. із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 29 червня 2023 року про ухвалення додаткового судового рішення, у якій, з урахуванням доповнення до заяви від 06 липня 2023 року, просить: стягнути з Управління Держпраці в Івано-Франківській області на його користь 3080,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції; 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, та 992,40 грн судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову.

Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому зазначено, що заявлена адвокатом сума витрат за участь в судовому засіданні 830,00 грн є неспівмірною із обсягом виконаної роботи, вартість наданих послуг не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Вказує, що наведені витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи. Вважає, що представникам позивача, які також представляли інтереси інших осіб в кількох аналогічних справах, не понесли значні фізичні та інтелектуальні затрати при підготовці та поданні позовної заяви та апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, заперечення на заяву, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що заяву слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значенням справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами ст. 30 Закону України від 05 травня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 5000,00 грн колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що професійна правнича допомога ОСОБА_1 у цій справі у суді першої інстанції надавалась адвокатським бюро «Назар Ридай і Партнери» на підставі Договору про надання правової допомоги № 29-12/22 від 29 грудня 2022 року (том 1, а.с.35-36).

Вид наданих адвокатським бюро «Назар Ридай і Партнери» послуг професійної правничої допомоги та їх вартість підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 29 грудня 2022 року до Договору про надання правової допомоги № 29-12/22 (том 1, а.с.37).

Згідно із вказаним актом адвокатське бюро «Назар Ридай і Партнери» надало, а ОСОБА_1 прийняв наступні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2022 року:

- надання усної консультатації стосовно роз`яснення юридичних наслідків розгляду судовим органом позовної заяви, роз`яснення підстав та порядку оскарження судового рішення в апеляційному порядку, роз`яснення наслідків набрання судовим рішенням законної сили, роз`яснення порядку виконання судового рішення, обрання правової позиції в інтересах клієнта 1 година 1000,00 грн;

- підготовка позовної заяви: аналіз законодавства, що регулює правовідносини між сторонами, обрання правової позиції, аналіз судової практики з аналогічних правовідносин 3 години - 4000 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 5000,00 грн.

На підтвердження оплати наданих послуг позивачем долучено до матеріалів справи виписку з карткового рахунку АБ «Назар Ридай і партнери» від 30 грудня 2022 року на суму 5000 грн (том 1, а.с.38).

Матеріалами справи підтверджується, що в межах цієї справи до суду першої інстанції подано адміністративний позов із додатками, який складено на 11 аркушах (21 сторінках), додатки до позову на 27 аркушах (том 1, а.с.1-38).

Згідно з ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Із матеріалів справи слідує, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому зазначено, що наведені витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи. Вказано, що адвокату позивача, який також представляв інтереси інших осіб в кількох аналогічних справах не потрібно було нести значні фізичні та інтелектуальні затрати при підготовці та поданні позовної заяви.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Колегія суддів зазначає, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області не доведено неспівмірності витрат на правову допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони., натомість матеріали справи містять достатні докази, які належним чином підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Колегія суддів також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, яка міститься, зокрема, у додатковій постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 та у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3098/20.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 5000,00 грн відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3080,00 грн колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що професійна правнича допомога ОСОБА_1 у цій справі у суді апеляційної інстанції надавалась адвокатом Булавинцем М.М. на підставі Договору про надання правової допомоги від 30 березня 2023 року та ордеру на надання правничої допомоги серії АТ №1039854 від 03 квітня 2023 року (том 2, а.с.152154).

Згідно з пунктом 3 Договору про надання правової допомоги винагорода по справі включає в себе витрати, понесені адвокатом при виконанні своїх зобов`язань по цьому договору та гонорар за надані послуги. Обчислення гонорару здійснюється у формі погодинної оплати (1500 грн година, крім участі в судовому засіданні, вартість якої становить 2500 грн година) згідно підписаного сторонами Акту про надання правничої допомоги. Оплата винагороди проводиться не пізніше 25 робочих днів з моменту підписання Акту про надання правничої допомоги.

Вид наданих адвокатом Булавинцем М.М. послуг професійної правничої допомоги та їх вартість підтверджується актом про надання правничої допомоги від 28 червня 2023 року (том 2, а.с.153).

Згідно з вказаним актом адвокатом Булавинцем М.М. на виконання умов Договору про надання правової допомоги у справі № 300/5595/22 вчинено наступні дії:

- підготовка та подання апеляційної скарги, заяви про врахування висновків Верховного Суду від 09 травня 2023 року та заяви про долучення доказів від 16 червня 2023 року кількість витраченого часу - 1,5 години, ставка в грн за годину 1500, сума 2250 грн;

- участь у судовому засіданні 27 червня 2023 року у Восьмому апеляційному адміністративному суді - кількість витраченого часу 0,3 год., ставка в грн за годину 2500, сума 830 грн.

Загальна вартість наданих послуг становить 3080,00 грн.

На підтвердження оплати наданих послуг позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 66227488 від 28 червня 2023 року на суму 3080 грн (том 2, а.с.155).

Матеріалами справи підтверджується, що в межах цієї справи до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Булавинцем М.М. подано апеляційну скаргу, яку складено на 4 аркушах (7 сторінках), заяву про врахування висновків Верховного Суду від 09 травня 2023 року на 2 арк., заяву про долучення доказів від 16 червня 2023 року на 2 арк., додатки до заяви про долучення доказів на 25 арк. (том 2, а.с.23-26, 45, 107-133).

Згідно з ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи слідує, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому зазначено, що заявлена адвокатом сума витрат за участь в судовому засіданні 830,00 грн є неспівмірною із обсягом виконаної роботи, вартість наданих послуг не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Вказано, що наведені витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи.

Колегія суддів зазначає, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області не доведено неспівмірності витрат на правову допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони., натомість матеріали справи містять достатні докази, які належним чином підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи Управління Держпраці в Івано-Франківській області щодо неспівмірності суми витрат за участь у судовому засіданні є необгрунтованими, оскільки Договором про надання правової допомоги від 30 березня 2023 року встановлено, що обчислення гонорару здійснюється у формі погодинної оплати (1500 грн година, крім участі в судовому засіданні, вартість якої становить 2500 грн година).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3080,00 грн відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Стосовно стягнення з бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області 992,40 грн судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи слідує, що 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Державної служби України з питань праці, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Управління Держпраці в Івано-Франківській області № 256-к від 07 грудня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити його на посаді головного державного інспектора відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді, на транспорті та зв`язку з 08 грудня 2022 року; стягнути з Державної служби України з питань праці на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 грудня 2022 року по дату ухвалення рішення у справі; стягнути з Державної служби України з питань праці на його користь моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн, яка об`єктом справляння судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір».

Згідно із випискою з карткового рахунку від 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн (том 1, а.с.1).

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Із постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2023 року слідує, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області 992,40 грн судового збору, сплаченого за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, оскільки судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у судах першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 8080 грн 00 коп.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 252, 310, 313, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 300/5595/22 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області (вул. Василіянок, 62-А, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у судах першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 8080 грн 00 коп. (вісім тисяч вісімдесят гривень).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін