Справа № 320/11680/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Київ № 320/11680/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області та просить суд:

визнати протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні;

зобов`язати нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 31895,14 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його звільнено зі служби 26.02.2021, проте одноразова грошова допомога при звільненні виплачена відповідачем лише 31.05.2021, тобто через 94 дні з дня звільнення. Позивач стверджує, що на його письмове звернення з проханням провести нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідач відмовив з огляду на відсутність підстав для такої виплати. Посилаючись на норми законів України «Про Національну поліцію», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, наказу МВС України від 29.04.2016, позивач стверджує, що допомога при звільненні має бути виплачена не пізніше дня звільнення зі служби. Позивач стверджує, що спеціальним законодавством не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільнення осіб рядового і начальницького складу, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення КЗпП України, статтею 117 якого передбачена відповідальність роботодавця за несвоєчасний розрахунок з працівником при звільненні.

Відповідач в установлений ухвалою суду від 27.01.2022 строк не подав відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом ГУНП в Київській області від 26.02.2021 № 61о/с «По особовому складу» звільнено рядового поліції ОСОБА_1 , помічника слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції, зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію», з 26.02.2021.

Згідно з банківською випискою 31.05.2021 на рахунок позивача від відповідача надійшла одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 15373,42 грн.

На запит представника позивача ГУНП в Київській області листом від 29.09.2022 № 29/М-149 повідомило, що нарахування та виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги було здійснено з дотриманням Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799. Також, відповідач звернув увагу, що Головне управління є бюджетною установою та цілком залежить від виділених асигнувань розпорядником бюджетних коштів вищого рівня, і що розрахунок з ОСОБА_1 при звільненні проведено з найближчих асигнувань коштів, які надійшли на рахунок Головного управління.

Зважаючи на те, що відповідачем не було своєчасно нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби в поліції) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу наведених норм вбачається, що умовами застосування ч. 1 ст. 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.

Таким чином, при відсутності спору про розмір виплачуваних при звільненні сум, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Водночас у даній справі спірним питанням є своєчасність виплати відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч. 2 ст. 94 Закону № 580).

На виконання зазначеної бланкетної норми наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 260).

Пунктом 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 визначено, що видатки, пов`язані з набранням чинності цим наказом, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті на утримання Національної поліції (крім поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Ззгідно з наказом Міністерства внутрішніх справ № 539 від 17.07.2020 Порядок № 260 доповнено новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби».

Відповідно до п. 2 р. VI Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом п. 7 р. VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Згідно з п. 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (ч. 4 ст. 9 Закону № 2262).

Норми, аналогічні тим, які зазначені у частині другій статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», містяться також і в п. 10 Порядку № 393.

В контексті викладених норм, суд вважає необхідним звернути увагу, що положення статей 116, 117 КЗпП України - загального для цих правовідносин закону - інакші за змістом, але це не дає підстав вважати, що вони мають пріоритетне застосування чи взагалі підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.

У свою чергу, отримання одноразової грошової допомоги при звільненні (та умови, за яких це право може бути реалізоване) передбачене законами № 580, № 2262 і конкретизоване у виданих на їх підставі підзаконних нормативних актах, одним з яких є Порядок № 260, норми яких мають сприяти реалізації приписів зазначених законів. Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції є одним із аспектів проходження публічної служби в Національній поліції України і норми законів та підзаконних актів, які регулюють цей сегмент питань, є спеціальні для цих правовідносин.

Як уже було зазначено судом, відповідно до наказу ГУНП в Київській області від 26.02.2021 № 61 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції.

Одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена позивачу 31.05.2021.

Як вбачається з листа ГУНП в Київській області одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена позивачеві після надходження коштів від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня (Національної поліції України).

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ГУНП в Київській області виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з дотриманням строків, визначених п. 8 розділу VI Порядку № 260, а тому підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати вказаної допомоги відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.11.2020 у справі №160/19343/21, від 25.11.2020 у справі №160/20449/21 та від 24.11.2022 у справі №160/19343/21.

При цьому, суд при вирішенні даної справи не приймає до уваги посилання позивача на висновки Верховного Суду щодо застосування положень статей 116 та 117 КЗпП України, викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 440/4332/18, від 13.02.2020 у справі № 809/698/16, від 06.03.2020 у справі № 1240/2162/18, від 27.04.2020 у справі № 812/639/18, оскільки постанови Верховного Суду у цій категорії спорів, на які посилається позивач, та на які послався суд першої інстанції під час ухвалення рішення в цій справі, ухвалені за інакшого нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, які, звертаємо увагу, виникли до 21.08.2020, тобто, до дати набрання чинності наказу № 539.

До набрання чинності змін, внесених цим наказом, Порядок № 260 не містив положень, які регулювали, зокрема, строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції (тобто розділу VІ не було). Тож при вирішення спорів, які виникали у зв`язку із затримкою виплати цих коштів, адміністративні суди застосовували положення трудового законодавства.

Водночас, спірні правовідносини в цій справі пов`язуються зі звільненням позивача зі служби в поліції, яке відбулося 26.02.2021. Тобто, на дату виникнення цього спору нормативне регулювання цих відносин змінилося.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 23.11.2022 у справі № 160/20449/21, від 15.02.2023 у справі № 160/19339/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 -78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 262 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.