Справа № 320/2500/23
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2023 року № 320/2500/23
Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю "САНВІН 13" про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "САНВІН 13" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «САНВІН 13» з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просить:
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 23.12.2021 №, №; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Надалі, до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про вирішення питання щодо судових витрат, у якій заявник просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "САНВІН 13", код ЕДРПОУ 41378422 (IBAN: НОМЕР_1 в ПАТ «ОТП БАНК») суму судових витрат у розмірі 541 253,93 грн. на оплату послуг правничої допомоги адвокатів, проведення судово-економічної експертизи за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 призначено судове засідання з метою розгляду питання про ухвалення додаткового рішення на 12.07.2023 о 17:00.

У судове засідання призначеному на 12.07.2023 представник відповідача не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Крім того, суд звертає увагу, що представником позивача до суду було подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Нормою ч.4 ст.229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на приписи вказаних вище норм, з урахуванням подання позивачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та не явки представника відповідача у судове засідання, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №320/2500/23 в частині відшкодування судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 3 ст.252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Щодо частини вимог заяви про розподіл витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи пов`язаних з проведенням судово-економічної експертизи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.3-8 ст.137 КАС України, спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до наявних в матеріалах справи рахунків на оплату послуг №22/02-01 від 22.02.2023 та №28/03-01 від 03.04.2023 вартість послуги з проведення судово-економічної експертизи, яка проведена ТОВ "ЕКСПЕРТНА ГРУПА "ЕС енд ДІ", становить 76 000,00 грн.

Із наданих представником позивача платіжних інструкцій від 24.02.2023 №47 та від 05.04.2023 №89 слідує, що позивачем сплачено на рахунок ТОВ "ЕКСПЕРТНА ГРУПА "ЕС енд ДІ" суму в загальному розмірі 76 000,00 грн згідно з вказаними вище рахунками.

В ході розгляду заяви, відповідачем не надано доказів неспівмірності таких витрат, відтак витрати з проведення експертизи підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Щодо частини вимог заяви про розподіл витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи пов`язаних з наданням правової допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст.134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами п.2 ч.3 ст.134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до положень ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст.134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у додатковій постанові від 12.09.2018 (справа №810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа №826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У п.269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.09.2021 між адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Астерс" (надалі - Фірма) та товариством з обмеженою відповідальністю "САНВІН 13" (надалі - Клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги, у відповідності до п.1.1. якого Фірма зобов`язується здійснити захист, представництво, а також надати Клієнтові інші види юридичних послуг та правової (правничої) допомоги щодо нього та/або будь-яких вказаних ним осіб (надалі - Послуги) відповідно до його завдань (надалі - Завдання) та на умовах Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги.

Пунктом 6.1., 6.2. зазначеного договору визначено, що Клієнт оплачуватиме Послуги Фірми, а також відшкодовуватиме витрати Фірми в порядку, передбаченому Договором. Якщо інше письмово не визначено відповідним Завданням, розмір грошового гонорару Фірми за Послуги (надалі - Винагорода) визначається, виходячи з фактичної кількості часу, витраченого фахівцями Фірми, та їх погодинних ставок.

Згідно наявних в матеріалах справи звітів про надані послуги та понесені витрати від 05.04.2023 та 16.06.2023, правову допомогу в цій справі позивачем та його представником оцінено в розмірі 478 169,52 грн.

Згідно звіту про надані юридичні послуги та понесені витрати від 05.04.2023 вбачається, що Фірмою були надані Клієнту наступні послуги:

- 31.01.2023 напрацювання позовної заяви; підготовка пакету документів як додатків до позовної заяви для подачі до Київського окружного адміністративного суду (оскарження ППР щодо ППП та ПДВ);

-31.01.2023 напрацювання тексту позовної заяви щодо оскарження податкових повідомлень-рішень (амортизація основних засобів та реальність правочину);

- 01.02.2023 підготовка проекту позовної заяви щодо оскарження ППР, прийнятих за результатами планової податкової перевірки (розділ 4 та 5 позову);

- 02.02.2023 робота над проектом позовної заяви; підготовка додатків до позовної заяви для подачі до КОАС (оскарження ППР з ППП та ПДВ);

- 02.02.2023 продовження підготовки проекту позовної заяви щодо оскарження ППР, прийнятих за результатами планової податкової перевірки (аналіз судової практики щодо питань амортизації основних засобів);

- 15.02.2023 лист клієнту щодо призначення судового засідання (підготовчого) у справі №320/2500/23 в КОАС; комунікація із помічником судді щодо отримання Ухвали про відкриття провадження у справі №320/2500/23; підготовка документів для проведення судової експертизи; комунікація із експертними установами;

- 16.02.2023 надсилання ухвали про відкриття провадження у справі №320/2500/23; лист-пояснення щодо можливих дій у випадку узгодження грошових зобов?язань в кабінеті платника податків; питання щодо ініціювання проведення судової економічної експертизи;

- 01.03.2023 підготовка відповіді на відзив ГУ ДПС у Київській області в адміністративній справі №320/2500/23;

- 02.03.2023 аналіз документів та підготовка відповіді на відзив ГУ ДПС у Київській області в адміністративній справі №320/2500/23;

- 10.03.2023 доопрацювання відповіді на відзив в адміністративному спорі №320/2500/23. Підготовка додатків та примірника для Відповідача. Подача документів через канцелярію. Доопрацювання клопотання про долучення доказів (питання експертного висновку);

- 15.03.2023 підготовка до судового засідання у справі №3220/2500/23; участь в судовому засіданні, аналіз наданих відповідачем в судовому засіданні документів; підготовка письмових пояснень у справі;

- 22.03.2023 робота на проектом письмових пояснень у справі та клопотання про долучення експертного висновку (адміністративний спір №320/2500/23);

- 27.03.2023 підготовка письмових пояснень у справі №320/2500/23;

- 28.03.2023 аналіз письмових пояснень, наданих Відповідачем у справі №320/2500/23; підготовка клопотання про приєднання доказів (експертного висновку);

- 28.03.2023 підготовка письмових пояснень у справі №320/2500/23;

- 29.03.2023 участь у судовому засіданні, аналіз письмових пояснень, наданих Відповідачем у справі №320/2500/23; підготовка до судового засідання.

Згідно звіту про надані юридичні послуги та понесені витрати від 16.06.2023 вбачається, що Фірмою були надані Клієнту наступні послуги:

- 05.04.2023 підготовка та участь в судовому засіданні у справі №320/2500/23 (адміністративний спір);

- 03.05.2023 підготовка та участь в судовому засіданні в КОАС у справі №320/2500/23;

- 17.05.2023 підготовка пояснень та клопотання про долучення доказів у справі №320/2500/23;

- 23.05.2023 доопрацювання клопотання про приєднання доказів у справі №320/2500/23; підготовка додатків та примірника для Відповідача у справі;

- 24.05.2023 участь у судовому засіданні в КОАС у справі №320/2500/23;

- 14.06.2023 участь в судовому засіданні в Київському окружному адміністративному суді у справі №320/2500/23.

У постанові Верховного Суду від 17.09.2019 по справі №810/3806/18 Суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки викладені Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.11.2019 у справі №826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд звертає увагу, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду не було надано попереднього розрахунку виртрат, щодо вказаного у ряді постанов Верховного Суду у справах №922/676/21 від 14.12.2021, №905/716/20 від 08.04.2021, №916/2087/18 від 31.03.2021, №922/3812/19 від 10.12.2020 Верховний Суд зазначив, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі №922/676/21 Верховний Суд окремо звернув увагу, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Отже, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, проте залишається на розсуд суду, а відтак у сторони залишається і ризик не отримати відповідне відшкодування судових витрат.

Суд в даному випадку, виходячи з обставин справи звертає увагу, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі №922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що:

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

- суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

- суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду, зокрема, у справах №922/3436/20, №910/7586/19, №910/16803/19.

У вже згаданій справі №755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Згідно з п.2 ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З аналізу наведених правових норм, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 11.05.2018 по справі №814/698/16 (провадження №К/9901/11835/18).

Крім того, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно наданих до суду документів, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 478 169,52 грн, не є пропорційним до предмету спору, виходячи з того, що такі види послуг Адвоката, як: попереднє опрацювання матеріалів; напрацювання тексту позовної заяви, підготовка проекту позовної заяви, робота над проектом позовної заяви, надсилання листів, вивчення судової практики, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, консультування, та також, підготовка до участі в судовому засіданні, участь в судовому засіданні, підготовка пояснень, тощо, які зазначені представником позивача як окремі процесуальні дії, - не є та не являються окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду документів по справі (позовної заяви) та представництва інтересів клієнта в судовому процесі.

На думку суду, вказані дії є єдиним процесом опрацювання та підготовки позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви, необхідних для обґрунтування правової позиції позивача у справі, а тому суд критично оцінює їх виокремлення адвокатом в якості окремих послуг.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №320/2500/23 задовольнити частково, та враховуючи предмет розгляду справи та фактично пересвідчившись з матеріалів справи об`єму наданих послуг, прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000,00 грн.

Керуючись ст.132, 134, 139, 143, 242-244, 252 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю "САНВІН 13" про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САНВІН 13" (адреса: 04119, місто Київ, вулиця Сім`ї Хохлових, будинок 8, ) понесені витрати пов`язані із проведенням судово-економічної експертизи в розмірі 76 000,00 грн (сімдесят шість тисяч гривень нуль копійок).

3. Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САНВІН 13" (адреса: 04119, місто Київ, вулиця Сім`ї Хохлових, будинок 8, ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000,00 грн (сімдесят тисяч гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.