Справа № 372/2193/23
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2193/23
Провадження № 2-а-23/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Обухівського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.05.2023 року інспектор ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області молодший лейтенант поліції Бова Олександр Олександрович відносно позивача виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 187021. Відповідно до винесеної постанови його визнано винуватим у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та зобов`язано сплатити штраф у розмірі 3400 грн. Позивач вважає дії відповідача протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

22.05.2023 року винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання.

Позивач в судове засіданні не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою інспектора ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 06.05.2023 року визначено, що позивач, ОСОБА_1 06 травня 2023 року об 11 години 50 хвилин на автодорозі Н-01 34 км. керуючи транспортним засобом марки «ЗИЛ ММЗ - 45021» державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії «С1», тобто не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п.п.2.10 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Позивач просить скасувати постанову серії БАБ № 187021 від 06.05.2023 року, винесену інспектором ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області молодшим лейтенантом поліції Бовою Олександром Олександровичем у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова винесена без достатніх на те підстав лише на основі припущень інспектора.

Частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі п. 2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Дії інспектора ВРПП Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Бови О.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу є незаконними, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В порушення вимог даної норми Закону інспектором Бовою О.О. при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було зібрано та досліджено доказів, які підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності не було враховано усні пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не враховано посилання на норми чинного законодавства, які дозволяють керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частинами 1-3 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Згідно ч. 5 ст. 258 якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивачем було оскаржено твердження інспектора Бови О.О. про незаконність керування ним транспортним засобом, однак всупереч цьому та вимогам ч.5 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектором не було складено протокол про адміністративне порушення і не надано позивачу можливості надати свої пояснення в письмовому вигляді.

Статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлюється, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачений зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема згідно ч. 2 цієї статті постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При складанні постанови про адміністративне правопорушення інспектором Бовою О.О. всупереч описаним положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення не було встановлено склад правопорушення, не було описано всі обставини справи, а саме - не враховано актуальне законодавство, що регулює правовідносини у сфері керування вантажними транспортними засобами.

Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року № 184 про Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 пунктом 1-1 встановлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають навіть посвідчення водія категорії В.

Відповідно до Указу № 64/2022 Президента України «Про введення воєнного стану в Україні" 24.02.2022 року на території України запроваджено воєнний стан, який неодноразово було продовжено, востаннє до 18.08.2023 року.

Таким чином станом на день винесення постанови про адміністративне правопорушення 06.05.2023 року - в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ ММЗ- 45021 державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі документа на право керування транспортними засобами категорії В, С, відповідно посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 3244, строком до 15.04.2053 року.

06.05.2023 року позивач, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗИЛ ММЗ- 45021 державний номерний знак НОМЕР_1 повна маса якого згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу складає 10000 кг.

Відповідно до п. З положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, вказаний транспортний засіб, ЗИЛ ММЗ- 45021 відноситься до категорії С призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

Виходячи з наведених вище положень чинного законодавства, маючи посвідчення водія категорії В, С позивач мав право керувати транспортним засобом категорії С та С1.

Таким чином у діях позивача відсутній склад правопорушення, оскільки відсутня норма чинного законодавства, яку порушують його дії.

Інспектором Бовою О.О. не було враховано чинне у сфері керування вантажними транспортними засобами законодавство, не враховано пояснень позивача та винесено щодо нього неправомірну постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, зважаючи на те, що суб`єкт владних повноважень при винесення оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 00 коп. порушив права позивача передбачені Конституцією України та законодавством України, не довів належними доказами вину, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено Верховим судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Також, відповідно до правової позиції викладеної Верховим судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08 липня 2020 року справа № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягуються до адміністративної відповідальності тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є недоведеним.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Як вбачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належних та допустимих доказів від відповідача, які б могли спростувати доводи позивача викладені у позовній заяві та долучених до неї письмових доказів, зокрема показання свідків, показання технічних приладів та засобів суду не надано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, що потягло за собою порушення прав позивача та незаконне притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не доведено правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 6, 19, 25, 77, 132, 139, 160, 161, 168, 171, 241-247, 251, 258, 283, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 247, 251, 258, 283, 287, 288, 289, 292, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАБ № 187021 від 06.05.2023 року, винесену інспектором ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області молодшим лейтенантом поліції Бовою Олександром Олександровичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 536 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному тексті.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Проць