Справа № 380/8024/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8024/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/8024/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Голойди Андрія Володимировича визнання неправомірними дії-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця Голойди Андрія Володимировича, в якому просила:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця Голойди А.В. про отримання відомостей та інформації щодо ОСОБА_1 з метою виконання виконавчого листа Сихівського районною суду м. Львова від 24.10.2022 у справі № 464/81/21.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що із реєстру судових рішень стало відомо про те, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.04.2023 року відмолено у відкритті провадження та роз`яснено право, що розгляд заявлених вимог віднесено до адміністративної юрисдикції в порядку КАС України.

По суті спору позивач зазначає, що на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебувала позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про стягнення боргу.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.08.2021 по справі № 464/81/21, частково зміненим судом апеляційної інстанції, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 певну суму коштів. У позовній вимозі до ОСОБА_1 про солідарне стягнення коштів та вимоги про стягнення пені, відмовлено.

Із аналізу згаданих судових рішень вбачається, що єдиним боржником виступає виключно ОСОБА_3 , а у ОСОБА_1 немає жодних зобов`язань та заборгованості перед ОСОБА_2

Сихівським районним судом м. Львова видано 24.10.2022 виконавчий документ у справі № 464/81/21, який подано стягувачем на примусове виконання до Приватного виконавця Голойди А.В., про що свідчить відкрите 10.01.2023 виконавче провадження № 70721391.

Із отриманих копій матеріалів виконавчого провадження випливає, що приватним виконавцем Голойдою А.В. було відкрите виконавче провадження з метою виконання згаданого судового рішення про стягнення заборгованості із ОСОБА_3 , а не з позивачки по даній справі - ОСОБА_1 .

Проте, значна більшість процесуальних документів та інформаційних запитів (вимог) приватного виконавця свідчить про те, що виконавець всупереч вимогам закону перевищив свої повноваження та почав здійснювати заходи примусового виконання судового рішення відносно позивачки та належного їй майна.

Приватним виконавцем у день відкриття виконавчого провадження формується запит відносно ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (далі - Реєстри), про що 10.01.2023 о 18:05 сформовано інформаційну довідку №319907525.

При цьому, у підставі для отримання такої довідки приватний виконавець вказує «ВП» без номера, оскільки по ОСОБА_1 відсутні будь-які виконавчі провадження за останні 10 років.

Після аналізу безпідставно сформованої та отриманої згаданої довідки єдиним майном, яке зацікавило приватного виконавця стає нерухоме майно (квартира АДРЕСА_1 - перебуває у власності скаржника; квартира АДРЕСА_2 - вибула з власності скаржника у 2009 році на підставі відповідного чинного правочину), яке належить (належало) на праві одноосібної власності ОСОБА_1 .

Про дану обставину свідчить сформована приватним виконавцем інформаційна довідка із Реєстрів 10.01.2023 о 18:08, у якій також не вказана підстава для її формування.

В подальшому ознайомившись із змістом згаданих вище інформаційних довідок приватний виконавець приймає рішення про продовження розшуку майна саме ОСОБА_1 , а не боржника за виконавчим документом, про що свідчать наступні письмові вимоги приватного виконавця:

- 11.01.2023 до ОКПЛОР «БТІ та ЕО» із вимогою про надання правовстановлюючої та технічної документації на квартиру АДРЕСА_2 із наданням копій поверхневого плану розташування даного нерухомого майна. При цьому, приватному виконавцю чітко відомо на момент скерування, що правочин чинний, обтяжень по даному нерухому майну немає, а власником такого майна є зовсім інша фізична особа. Відтак, у матеріалах виконавчого провадження на підставі відповіді ОКПЛОР «БТІ та ЕО» перебувають згадані документи із фотокопією правочину (стороною якого є ОСОБА_1 та інша фізична особа), у якому містяться відомості про персональні дані третіх осіб, а також інформація, яка жодним чином не стосується виконання виконавчого документа у справі № 464/81/21:

- 11.01.2023 до приватного нотаріуса Юрчакевич Наталії Михайлівни із вимогою про надання інформації та копію правочину, у якому стороною є виключно ОСОБА_1 як фізична особа. При цьому, боржник ОСОБА_3 не є стороною вказаного правочину, який мав місце у 2009 році;

- 11.01.2023 до АТ «Кредобанк» та 06.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Ідея Капітал» про необхідність надання інформації про розмір заборгованості ОСОБА_1 за правочином, по якому вона виступає не основним боржником, а лише майновим поручителем шляхом надання в іпотеку квартири по АДРЕСА_3 . Відтак, залишається незрозумілим на підставі якої правової норми приватний виконавець здійснює отримання інформації по ОСОБА_1 , стверджуючи у своїх вимогах про наявність в останньої якоїсь заборгованості, що у свою чергу є неправдивою інформацію, яка суттєво знизила фінансовий престиж ОСОБА_1 в очах потенційних та поточних ділових партнерів;

- 28.02.2023 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області із вимогою про надання інформації про зареєстровані за ОСОБА_1 транспортні засоби із зазначенням дати набуття права власності. При цьому, по боржнику приватним виконавцем письмова вимога не виносилась та не направлялась, а станом на день скерування такої вимоги приватному виконавцю було відомо про майно боржника (земельна ділянка свідчить відповідь органу Держгеокастру, отримана виконавцем 13.02.2023, та оформлений приватним виконавцем витяг із відповідного реєстру від 13.02.2023; транспортний засіб належний боржнику, який оголошено в розшук та накладено арешт постановою виконавця від 11.01.2023), по відношенню до якого дії щодо його реалізації розпочались майже через місяць у березні поточного року.

Позивачка зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження міститься велика кількість інших документів, які не стосуються боржника, зокрема інформаційні запити щодо майна інших фізичних осіб, які виступали, майновими поручителями боржника; витяги із Реєстрів щодо майна батьків боржника; вимоги про надання інформації про персональні дані (фізичних осіб, які зареєстровані за однією адресою із боржником (при тому, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про перевірку приватним виконавцем зареєстрованого місця та фактичного місця проживання боржника) тощо.

За таких обставин, на думку позивачки вбачається явна упередженість приватного виконавця та невідповідність дій останнього нормам закону, оскільки із зазначеного вище вбачається, що боржником виступає ОСОБА_1 , незважаючи на встановлені у судових рішеннях обставини та висновки.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що на виконанні в приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 70721393 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 боргу.

10.01.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома.

В ході примусового виконання рішення суду, виконавцем встановлено, що у боржника наявне майно, а саме: транспортний засіб - MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова,рами): НОМЕР_2 та земельна ділянка, кадастровий номер :11:000:0126, місцезнаходження: Львівська обл., Самбірський р., с. Монастирець цільове призначення - для індивідуального садівництва.

Іншого майна у боржника приватним виконавцем не виявлено.

Постановою про розшук майна боржника № 70721393 від 11.01.2023 року транспортний засіб - MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова,рами): НОМЕР_2 оголошено в розшук, також приватним виконавцем вчиняються дії щодо звернення стягнення на земельну ділянку боржника.

Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 22.03.2023 року, вартість вищезгаданої земельної ділянки становить 83 600,00 грн. Заходи щодо розшуку транспортного засобу є безрезультатні, а боржник пред`являти даний транспортний засіб для опису та звернення стягнення на вимогу приватного виконавця відмовляється.

Приватним виконавцем необхідно вчиняти виконавчі дії щодо пошуку майна, яке може належать боржнику спільно з іншими особами.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №7 від 10.01.2023 року, 04.05.1984 року між боржником - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано шлюб. Відомості про розірвання шлюбу боржника та ОСОБА_1 у Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису відсутні.

Приватним виконавцем вчинялись виконавчі дії виключно для отримання інформації про майно, набуде під час шлюбу боржника та його дружини - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та скерування в майбутньому відповідного подання до суду.

В ході примусового виконання рішення суду, приватним виконавцем скеровано запити, вимоги, сформовано інформаційні довідки виключно для отримання інформації та документального підтвердження, які б спростовували чи підтверджували факт набуття подружжям майна під час шлюбу.

Приватному виконавцю з метою недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження та третіх осіб необхідно в максимальній мірі пересвідчитись в тому, що майно, набуде під час шлюбу може вважатись спільним сумісним майном подружжя.

Зокрема, скаржник звертає увагу на майно - квартира за адресою АДРЕСА_4 , зазначаючи те, що майно не належить гр. ОСОБА_1 .

Проте, якщо взяти практичний аспект та послідовність дослідження факту набуття квартири за адресою АДРЕСА_4 , то встановлено наступне:

Згідно інформаційної довідки №319907525 від 10.01.2023 року, за дружиною боржника зареєстровано майно:

1. Земельні ділянки, які набуті гр. ОСОБА_1 у 2014 року, тобто під час шлюбу, на підставі свідоцтв про право на спадщину від 22.05.2014 року, видавник: ПН ОСОБА_5 (підстава набуття - спадщина (згідно ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування) тому дане майно не може допускатись спільною сумісною власністю.

2. Квартира за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1-3098 від 30.09.1999 року, посвідчений Державним нотаріусом Першої ДНК, - дане майно можна вважати об`єктом, набутим під час шлюбу. Дана квартира виступає предметом іпотеки згідно договору іпотеки №1172 від 29.09.2009 року.

3. Приміщення квартира за адресою АДРЕСА_4 площею 39,6 кв.м.,(реєстраційний номер майна: 704699) підстава набуття - договір купівлі продажу №6-3706 від 16.11.2000 року, посвідчений Державним нотаріусом Першої ДНК, дата реєстрації -15.08.2004 року, - дане майно можна вважати об`єктом, набутим під час шлюбу. В подальшому, приватним виконавцем сформовано інформаційну довідку № 19907624 від 10.01.2023 року, згідно якої за даною адресою зареєстровано ще один об`єкт нерухомого майна за №7045024, який має іншу площу, та інший реєстраційний номер згідно ДРРП. Майно зареєстровано за іншою особою 24.12.2009 року, крім того, змінилась площа на 63,0 кв.м.

Отже, згідно даних ДРРП, можна зробити висновок про існування двох окремих об`єктів нерухомого майна, які належать двом окремим особам.

При огляді реєстраційних даних у ДРРП об`єкта нерухомого майна за №7045024, встановлено, що запис активний і майно належить дружині боржника гр. ОСОБА_1 , об`єкт нерухомого майна за №7046299 також активний, тому у приватного виконавця з метою недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження та третіх осіб, виникає вийняткова необхідність скерування відповідної вимоги до приватного нотаріуса для отримання інформації про те, чи не є те саме приміщення квартири за адресою АДРЕСА_4 площею 39,6 кв.м. предметом договору дарування №1521 від 23.12.2009 року, посвідченим ПН ОСОБА_6 .

Приватним виконавцем необхідно було скерувати вказану вимогу для отримання підтвердження наявності/відсутнюсті права власності у ОСОБА_1 приміщення квартири за адресою АДРЕСА_4 .

Внаслідок вчинення дій стосовно пошуку спільного сумісного майна, приватним виконавцем готується подання про визначення частки боржника у спільному сумісному майні стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1-3098 від 30.09.1999 року, посвідчений Державним нотаріусом Першої ДНК та набута під час шлюбу.

Доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є публічним та відкритим для всіх громадян, а Законом України «Про виконавче провадження» прямо передбачено можливість визначення частки в майні боржника у тому разі, якщо воно перебуває у спільній сумісній власності, що супроводжується отриманням та перевіркою такої інформації виконавцем.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 24.04.2023 року у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

На виконанні у відповідача, як приватного виконавця, перебуває виконавче провадження № 70721393 з примусового виконання, виконавчого листа № 464/81/21 виданого 24.10.2022 Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 51950 (п`ятдесят одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят) Євро боргу за договором позики; 2540,57 Євро в якості 3 (трьох) процентів річних від простроченої суми, а також 4452 грн. 64 коп. судових витрат.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивачка вважає протиправними та упередженими дії відповідача, що неї, у виконавчому провадженні де вона не є стороною боржником.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного наказу з наступних встановлених підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Протиправні дії суб`єкта владних повноважень за правовою природою це активна його поведінка, яка виходять за межі, встановлені чинним законом. Для органів державної влади такий вихід означає вчинення будь-якої дії, що суперечить тій чи іншій нормі законодавства, або ж вчинення дії, яка законодавством взагалі не передбачена.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також вказаною статтею встановлені та визначені зобов`язання та права виконавця щодо примусового виконання рішень.

Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно із ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно із ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. Виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

2. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

3. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.

4. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

5. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, дії відповідача, про які зазначає позивач у позовній заяві, як упереджені та протиправні, по суті є процесуальні документи та інформаційні запити (вимоги) в межах повноважень відповідача встановлених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі і щодо позивачки та належного їй майна, оскільки згідно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №7 від 10.01.2023 року, 04.05.1984 року між боржником - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачкою у даній справі зареєстровано шлюб.

На думку суду, відповідачем правомірно вчинялись виконавчі дії для отримання інформації про майно, набуде під час шлюбу боржника та його дружини - ОСОБА_1 , позивачки по даній справі, з метою виконання вищезгаданого рішення суду.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

В И Р ІШ И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ) до Приватного виконавця Голойди Андрія Володимировича (79071, Львівська обл., Львівський р-н, м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 117, офіс 37) визнання неправомірними дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 12.07.2023 року.

Суддя Гавдик З.В.