Справа № 380/11208/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

11 липня 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Грень Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), яка перебувала на утриманні безвісно відсутнього ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) грошового забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), яка перебувала на утриманні безвісно відсутнього ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) з 03.12.2022 року по 29.05.2023 року нарахувати та виплатити грошове забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Ухвалою суду від 25.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.07.2023 позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо нарахування та виплатити грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", до набрання законної сили рішення у даній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачка зазначає, що вона - ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , про якого з 03.12.2022 року були відсутні будь-які відомості про місце перебування та внесено його дані до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Позивачка зазначає що перебувала на утриманні безвісно відсутнього сина - ОСОБА_2 . Згідно сповіщення сім`ї № 1/3212 від 29.05.2023 року "03.12.2022 року під час ведення оборонних дій в районі н.п. ЯКОВЛІВКА Бахмутського району Донецької області, було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зник безвісти) командир бойової машини - командир 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 . В подальшому, тіло солдата було доставлено та опізнано у встановленому законом порядку в КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», Боярське відділення, м.Боярка, вул.Молодіжна буд.1". У пункті 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30 листопада 2016 р., встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. - Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 зазначив, що "в безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 є неповнолітня дитина, тому грошове забезпечення виплачується законному представникові неповнолітньої дитини"

Позивач зазначає, що особа, яка перебуває на утриманні, та законний представник неповнолітньої дитини є в одній черзі на грошове забезпечення військовослужбовця. Таким чином, позивачка стверджує, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 . Позивачка вважає, що наявні підстави, передбачені законом для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо нарахування та виплатити грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", до набрання законної сили рішення у даній справі.

При постановленні ухвали суд виходить з наступного:

Згідно із ст. 150 КАС України:

1. Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

3. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

4. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно із ст. 151 КАС України:

1. Позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

2. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно із ст. 153 КАС України:

1. Заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

2. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 154 КАС України:

1. Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

2. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

3. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

4. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

5. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

6. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

7. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

8. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

9. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Позивач в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає про те що Військова частина НОМЕР_1 здійснює виплату грошового забезпечення законному представникові неповнолітньої дитини, оскільки в безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 є неповнолітня дитина.

Позивач не погоджується з таким твердженням, оскільки вважає, що також має право на вказане грошове забезпечення.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно Рекомендацій № R (89) 8 "Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах", прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які мають відношення до цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд (prima facie) наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Крім цього, відповідно до Рекомендацій (2004)20 "Про судовий перегляд адміністративних актів", прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 15 грудня 2004 року, суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження. Цей принцип спрямований на забезпечення того, що виконання оскаржуваного заходу може бути призупинено у випадках, коли його виконання поставило б відповідну особу в незворотну ситуацію (рішення у справі Джабарі проти Туреччини (Jabari v. Turkey), 2000 рік, заява №40035/98 та рішення у справі Чонка проти Бельгії (Conka v. Belgium), 2002 рік, заява №51564/99). Суд повинен мати повноваження надавати тимчасові заходи захисту до завершення судового розгляду. Такі заходи можуть включати повне або часткове призупинення виконання оскаржуваного адміністративного акта, таким чином дозволяючи суду відновити фактичну та де-юре ситуацію, яка б панувала за відсутності адміністративного акта, або покладати відповідні зобов`язання на адміністративні органи. Цей принцип узгоджується з Рекомендацією № R(89)8 Комітету міністрів держав-членів Ради Європи "Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах", яка передбачає, що заявник може просити суд або інший компетентний орган вжити заходів щодо тимчасовий захист від адміністративного акта.

Також, згідно з позицією Європейського суду з прав людини заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (див., наприклад, Dћiniж against Croatia (Джиніч проти Хорватії), № 38359/13, п.п. 61-62 та Karahasanoglu v. Turkey (КАРАГАСАНОГЛУ проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що частиною 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Системний аналіз наведеної норми дає підстави стверджувати, що грошове забезпечення виплачується до настання певної події, серед іншого, до визнання військовослужбовця померлим.

Так, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог до якої долучено копію сповіщення сім`ї №1/3212 від 29.05.2023 зі змісту якої слідує, що під час ведення оборонних дій в районі н.п. ЯКОВЛІВКА Бахмутського району Донецької області, було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зник безвісти) командир бойової машини - командир 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 . В подальшому, тіло солдата було доставлено та опізнано у встановленому закопом порядку в КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», Боярське відділення, м.Боярка, вул. Молодіжна".

Крім цього, відповідно до поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить здійснити їй нарахування та виплату грошового забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 за період з 03.12.2022 року по 29.05.2023 року.

Таким чином, заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами необхідність забезпечення позову та не доведено обґрунтованості застосування обраного заявником способу (заходу) забезпечення такого позову до набрання законної сили рішенням у справі, оскільки така виплата здійснюється кожного місяця, а не за весь період безвісти відсутності військовослужбовця.

Суд наголошує, що на даний момент (після визнання ОСОБА_2 померлим) відсутні докази того, що відповідачем здійснюється виплата грошового забезпечення ОСОБА_2 законному представнику неповнолітніх дітей на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, що слугували б правовою підставою для забезпечення позову.

Тому заява про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248 КАС України, суд , -

ухвалив:

у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі № 380/11208/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Згідно ч. 8 ст. 154 КАС України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складений 11.07.2023 року.

Суддя Грень Н.М.