Справа № 345/1880/23
Суддя: Якимів Р. В.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1880/23
Провадження № 2-а/345/16/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Якиміва Р.В.

секретаря Гладенької Л.Ф.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора СРПП Калуського районного відділу поліції Базюк Миколи Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що постановою поліцейського СРПП Калуського РВП ГБВ № 180054 від 07.04.2023 у справі про адміністративне правопорушення її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП й накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.. Її визнано в тому, що 07.04.2023 здійснила завідомо неправдивий виклик. Вважає дану постанову протиправною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасування, виходячи з того, що 07.04.2023 вона викликала поліцію, оскільки у її квартирі перебували сторонні особи, які не були нею запрошені та поводилися нахабно, досить агресивно, що викликало у неї почуття небезпеки за своє життя та здоров`я і спонукало її викликати поліцію. Прибувши, працівник поліції поводив себе дивно та зовсім не вчиняв жодних дій для перевірки мого виклику та звинувативши її у неправдивому виклику скалав відносно неї постанову про адміністративне правопорушення за ст.183 КупАП, яка складена з порушеннями вимог законодавства, з відсутністю вказівки часу вчинення правопорушення, не роз`яснив їй процесуальних прав, не забезпечив її право на правову допомогу. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові, а сама по собі оскаржувана постанова , складена інспектором поліції, не є доказом на підтвердження її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Її дії не були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції, вона викликала поліцейських саме для надання допомоги, так як вважала, що її права є порушеними та такими, що підлягають захисту правоохоронними органами. Таким чином вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Просить постановити рішення, яким скасувати постанову ГБВ № 180054 від 07.04.2023 та закрити провадження у справі, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 24.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження та запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву.

Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує.

Представник Головного управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області та інспектор СРПП Калуського районного відділу поліції БазюкМ.І. в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно змісту оскаржуваної постанови серії ГБВ № 180054 від 07.04.2023, ОСОБА_1 07.04.2023 здійснила завідомо неправдивий виклик (а.с.10).

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Оскаржуючи вищевказану постанову, позивачка вказує на те, що викладені в оскаржуваній постанові обставини вчинення нею адміністративного правопорушення не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами. До працівників поліції вона звернулася за захистом своїх прав, її дії не були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції, оскільки поліцію вона викликала для допомоги, так як вважала, що її права є порушеними та такими, що підлягають захисту правоохоронними органами. Тому вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по текстуКУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про порушення громадського порядку, зокрема за ст.183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положення ст.280 КУпАП закріплюють обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі змісту ст.251 КУпАП та ч.1 ст.72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою)/судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

В ст.245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 183 КУпАП передбачає відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб, а не будь-якому виклику. Тобто, дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи цих служб.

Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

В статті 10 КУпАП зазначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За приписами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію України», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про Національну поліцію України», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В матеріалах справи відсутні достатні докази, які б підтверджували наявність у позивача прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Отже, на переконання суду в діях ОСОБА_1 суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, відсутня.

Крім цього, всупереч вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП в оскаржуваній постанові не наведені обставини та не зазначено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання , що заявлений позов щодо визнання протиправною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, є обґрунтованим, з вищевикладених мотивів та таким , що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, ст.19, 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 241-246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Скасувати постанову ГБВ № 180054 від 07.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП із накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 850,00 гривень, а провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: