Справа № 160/14049/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 липня 2023 року Справа № 160/14049/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 21.06.2023 через систему «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , в якій представник позивача з урахуванням уточненої позовної заяви (05.07.2023 року надійшла до суду та 05.07.2023 року сформована через систему «Електронний суд») на виконання вимог ухвали суду від 26.06.2023 року простить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2023 року відповідно до якого військовослужбовця ОСОБА_1 визнано таким, що 02.01.2023 року самовільно залишив військову частину;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1055 від 04.02.2023 року в частині не виплати премії за січень 2023 року в повному обсязі старшому солдату ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1058 від 04.02.2023 року в частині не виплати старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату усіх видів грошового забезпечення, премії та додаткової винагороди старшому солдату ОСОБА_1 за січень 2023 рік.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» №73 від 05.01.2023 року (копію наказу для ознайомлення в/ч не було надано), винесеного на підставі рапорту командира 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону від 02.01.2023 року, старшого стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону, старшого солдата ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) визнано таким, що був відсутній понад 10 діб в розташуванні підрозділу в районі населеного пункту Красна Гора. Бахмутського району, Донецької області. Не погоджуючись з даним наказом, позивач звернувся до адвоката за юридичною допомогою з питання скасування наказу. Тому 14.03.2023 року до військової частини НОМЕР_1 було направлено адвокатський запит яким адвокат просив скасувати наказ про визнання позивача таким, що самовільно залишив частину, надавши до запиту копії документів на підтвердження підстав для скасування наказу. Відповіддю військової частини НОМЕР_1 №2229 від 05.04.2023 року було повідомлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про призначення службового розслідування» №73 від 05.01.2023 року винесеного на підставі рапорту командира 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону від 02.01.2023 року, згідно з яким старший солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану з 02.01.2023 року був відсутній понад 10 діб в розташуванні підрозділу в районі населеного пункту Красна Гора. Бахмутського району, Донецької області. Тож, 26.05.2023 року за №3607 військовою частиною НОМЕР_1 на адресу адвоката було направлено витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_1 та витяг з акту службового розслідування по факту відсутності на військовій службі без поважних причин в умовах воєнного стану старшого солдата ОСОБА_1 .

Відповідно до акту службового розслідування, було встановлено наступне. Пунктом 2.2. встановлено, що 02.01.2023 року на шикуванні особового складу понад 3 годин був відсутній ОСОБА_1 . Довідка-доповідь про самовільне залишення розташування підрозділу (без зброї) старшим солдатом ОСОБА_1 була відправлена 06.01.2023 року за №3283/1192/2215 на командира військової частини НОМЕР_2 та повідомлено ЗВ ВСП м. Дніпро. Пунктом 2.4 акту службового розслідування зазначено, що військовослужбовець відсутній на службі без поважних причин з 11:00 02.01.2023 року. Станом на 13.01.2023 року в розташуванні підрозділу не повернулись, відсутні понад 10 діб (без зброї). Згідно з пунктами 3.2.1 та 3.2.2 ОСОБА_3 станом на 13.02.2023 року до розташування роти не повернувся. В пункті 3.2.4 було зазначено службову характеристику, відповідно до якої вбачається, що позивачем службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань за посадою, виконуються сумлінно і чесно. Позивач вміє організовувати свою діяльність, роботу виконує раціонально, із додержанням термінів. Військовослужбовець національно свідомий, військовою спеціальністю володіє повністю, необхідність збройного захисту держави усвідомлює та готовий до нього. На критику та зауваження реагує адекватно, робить правильні висновки. Відповідно до пункту 5, в діях військовослужбовця, старшого солдата ОСОБА_1 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, що полягають в самовільному залишенні в/ч або місця служби. Обставинами, які обтяжують відповідальність позивача є те, що вказане правопорушення скоєне без поважних причин в умовах воєнного стану (що не відповідає дійсності, адже у позивача наявне поранення, отримане в 2015 року яке його турбує і по сьогоднішній день). В пункті 6 зазначено, що позивачу необхідно оголосити про притягнення до дисциплінарної відповідальності, після його повернення на військову службу, призупинити виплату грошового забезпечення та зняти з усіх видів забезпечення 02.01.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.02.2023 року №1055 ОСОБА_1 вирішено не виплачувати премію за січень 2023 року в повному обсязі. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.02.2023 року №1058 ОСОБА_1 вирішено не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям. Проте з даними наказами, актом службового розслідування та притягненням до дисциплінарної відповідальності позивач не згоден, вважає їх безпідставними та такими, що підлягають визнанню неправомірними та скасуванню. Так, 14.08.2014 року позивача, ОСОБА_1 було зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 (що підтверджується військовим квитком). 18.01.2015 року, старший солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , під час виконання військових обов`язків в зоні антитерористичній операції, одержав вогнепальне сліпе осколкове поранення нижньої треті правого стегна з вогнепальним переломом нижньої треті правої стегнової кістки, що підтверджується довідкою про обставини травми від 16.04.2015 року №993 та довідкою ВЛК №130т від 10.03.2015 року.

19.06.2015 року позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 , проте наказом № 158 від 21.05.2018 року повторно зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 на посаду пожежного, а з 06.07.2022 року (наказ № 191) переведено на посаду старшого стрільця. 01.01.2023 2023 року ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з приводу поганого самопочуття, шо було викликано пораненням, отриманим в 2015 році, що підтверджується актом прийому від 01.01.2023 року, та цим же актом військовослужбовця було направлено на ВЛК по рішенню травматолога. 02.01.2023 року на ім`я ОСОБА_1 було виписано направлення №61 на медичний огляд військово-лікарською комісією до в/ч НОМЕР_3 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 , за підписом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 . Проте цього ж дня, 02.01.2023 року позивача, відповідно до рапорту командира 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону було визнано таким, що був відсутній понад 10 діб в розташуванні частини. Всупереч даній обставині, 05.01.2023 року було розпочато службове розслідуванням за фактом самовільного залишення частини позивачем, а 06.01.2023 року було повідомлено командира в/ч НОМЕР_2 та АДРЕСА_1 про дану обставину. 09.01.2023 року військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 було проведено медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 . На підставі огляду було надано довідку ВЛК №259 від 09.01.2023 року в якій зазначено, що позивач, на підставі статті 61 «а» графи 11 Розкладу хвороб, графи - ТДВ - потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у ВМКЦ СхідР (м. Дніпро). 13.01.2023 року позивача, на підставі довідки ВЛ, скеровано на ППД для отримання направлення на стаціонарне лікування. В пунктах 2.3 та 2.4 акту службового розслідування вказано, що станом на 13.01.2023 року позивач не повернувся до розташування підрозділу. Однак, 14.01.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 за підписом ТВО Командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 та ТВО начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_6 було підписано направлення №509 стосовно направлення солдата ОСОБА_1 на стаціонарне лікування. Тобто, командуванню військової частини було відомо про те, що позивач знаходиться на лікування, а тво командира в/ч НОМЕР_1 особисто було підписано направлення №509 на стаціонарне лікування. Однак, пунктами 3.2.1 та 3.2.2 зазначено, що позивач до розташування роти станом на 13.02.2023 року не повернувся. Викладені обставини в акті службового розслідування не відповідають дійсності та суперечать існуючим фактам та обставинам. Повернувшись до військової частини НОМЕР_1 після лікування та проходження ВЛК для продовження несення військової служби, ОСОБА_1 дізнався, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №14 від 14.01.2023 року він обліковується як такий, що самовільно залишив частину, не дивлячись на те, що командування військової частини обізнане стосовно наявності травми солдата, яка була отримана ще в 2015 році, та яка по теперішній час турбує позивача. Тим паче, що направлення на стаціонарне лікування та на медичний огляд ВЛК були підписанні осадовими особами в/ч НОМЕР_1 . Самостійно вирішити дане питання станом на червень 2023 року у позивача не вийшло. А тому ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2023 року зазначена вище справа розподілена та 21.06.2023 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

У встановлений ухвалою суду від 26.06.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.

При вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі та призначення її до розгляду суд виходить з такого.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За змістом норм ч. 1, 2 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Пунктом ч. 4 ст. 12 цього Кодексу визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Поряд з цим, згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Також нормами ч. 2 і 3 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд вважає, що подана до суду позивачем позовна заява підлягає до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів адміністративного позову порушень строків, передбачених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

В уточненій позовній заяві (05.07.2023 року надійшла до суду та 05.07.2023 року сформована через систему «Електронний суд») представником позивача Плужником Максимом Валерійовичем заявлено клопотання про витребування доказів у військової частини НОМЕР_1 . Так, представник позивач просить суд витребувати у відповідача наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2023 року відповідно до якого військовослужбовця ОСОБА_1 визнано таким, що 02.01.2023 року самовільно залишив військову частину; інформацію та підтверджуючі документи стосовно того, чи було притягнуто старшого солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі висновків акту службового розслідування.

Дане клопотання підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Так, суд звертає увагу на те, що за приписами ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст.77 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Статтею 129 Конституції України обов`язковість рішень суду (до яких належать і ухвали) визначена як одна з основних засад судочинства.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, відповідно до частини восьмої статті 80 КАС України у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом, зокрема, накладення штрафу.

Тому, враховуючи вище наведене, суд вважає за необхідне витребувати у військової частини НОМЕР_1 у відповідності до вимог ст. 94 КАС України засвідчені належним чином: матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_1 ; наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2023 року відповідно до якого військовослужбовця ОСОБА_1 визнано таким, що 02.01.2023 року самовільно залишив військову частину; наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1055 від 04.02.2023 року в частині не виплати премії за січень 2023 року в повному обсязі старшому солдату ОСОБА_1 ; наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1058 від 04.02.2023 року в частині не виплати старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди; письмові та вмотивовані пояснення щодо проведення перерахунку та виплати усіх видів грошового забезпечення, премії та додаткової винагороди старшому солдату ОСОБА_1 за січень 2023 рік; інформацію та підтверджуючі документи стосовно того, чи було притягнуто старшого солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі висновків акту службового розслідування.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

З огляду на викладене суд зазначає, що за приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно частини четвертої статті 45 КАС України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Із положень статті 144 КАС України випливає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Згідно пункту 5 частини першої статті 145 КАС України, заходом процесуального примусу є штраф.

Пунктами 1 частини другої статті 149 КАС України, визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом і стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Отже, з огляду на вказане, суд вважає за необхідне попередити учасників справи про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Керуючись статтями 9, 14, 45, 80, 121-122, 144-145, 149, 171, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Прийняти до свого провадження позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та відкрити провадження в адміністративній справі.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду з 03 серпня 2023 року за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань № 1.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею С. В. Прудником.

Клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у військової частини НОМЕР_1 :

у відповідності до вимог ст. 94 КАС України засвідчені належним чином:

- матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_1 ;

- наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2023 року відповідно до якого військовослужбовця ОСОБА_1 визнано таким, що 02.01.2023 року самовільно залишив військову частину;

- наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1055 від 04.02.2023 року в частині не виплати премії за січень 2023 року в повному обсязі старшому солдату ОСОБА_1 ;

- наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №1058 від 04.02.2023 року в частині не виплати старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди;

письмові та вмотивовані пояснення щодо проведення перерахунку та виплати усіх видів грошового забезпечення, премії та додаткової винагороди старшому солдату ОСОБА_1 за січень 2023 рік;

інформацію та підтверджуючі документи стосовно того, чи було притягнуто старшого солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі висновків акту службового розслідування.

Витребувані судом докази слід подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 03 серпня 2023 року.

Суд попереджає про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Роз`яснити відповідачам їх право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Встановити відповідачам строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Повідомити сторін, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення та пояснення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інформацію щодо адміністративної справи учасники даної справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник