Справа № 240/25519/22
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/25519/22

категорія 108120000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія",

встановив:

Комунальне некомерційне підприємство "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради звернулося до суду з вказаним позовом та просило визнати протиправним та скасувати Висновок Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, зазначений в пункті 3 акту перевірки закупівель, інформації про які оприлюднено в електронній системі закупівель за номерами ID: UA-2020-10-16-010758-с та UA-2019-12-20-000952-а, здійснених Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради від 19.08.2022 № 06-03-30/005 про недотримання пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922, частини 1 та частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України та пункту 13.9 розділу 13 Договору № 10-Т щодо оплати завищеної вартості товарів (електричної енергії) та завдання матеріальної шкоди на загальну суму 744045,75 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області в період з 10 по 19 серпня 2022 року проведено перевірку процедури закупівлі відкриті торги з публікацією англійською мовою та переговорної процедури закупівлі по предмету «Електрична енергія», інформації про які оприлюднено в електронній системі закупівель за номерами ID: UA-2020-10-16-010758-с та UA-2019-12-20-000952-а, здійснених Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради. Серед питань, зазначених у програмі перевірки закупівель, було зазначене питання "Стан розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів укладених за результатами проведених процедур закупівель, інформації про які оприлюднено в електронній системі закупівель за номерами ID: UA-2020-10-16-010758-с та UA-2019-12-20-000952-а, внесення змін до них, в тому числі вимог щодо якості, кількості (обсягів) предмета закупівлі, цін договорів". За результатами перевірки відповідачем було складено Акт перевірки закупівель, інформації про які оприлюднено в електронній системі закупівель за номерами ID: UA-2020-10-16-010758-с та UA-2019-12-20-000952-а, здійснених Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради від 19.08.2022 № 06-03 - 30/005, який був підписаний із наданням письмових зауважень до вказаного акту. Вказані зауваження до акту прийнятті не були, у зв"язку із чим Управлінням Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області було прийнято вимогу про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 744 045,75 грн.

Вважаючи протиправиним висновок Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, що зазначений в пункті 3 акту перевірки закупівель, інформації про які оприлюднено в електронній системі закупівель за номерами ID: UA-2020-10-16-010758-с та UA-2019-12-20-000952-а, здійснених Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради від 19.08.2022 № 06-03-30/005 про недотримання пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922, частини 1 та частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України та пункту 13.9 розділу 13 Договору № 10-Т щодо оплати завищеної вартості товарів (електричної енергії) та завдання матеріальної шкоди на загальну суму 744045,75 грн протиправним та безпідставним, Комунальне некомерційне підприємство "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради звернулося до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28.11.2022.

28.11.2022 у підготовчому засіданні протокольною ухвалою до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у зв"язку з чим у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14.12.2022.

28.11.2022 на адресу суду від Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовним вимог, представник відповідача вказав, що в оскаржуваному акті перевірки відображається узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що у свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки та не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб"єкта господарювання, а тому не є актом індивідуальної дії та не породжує для позивача жодних правових наслідків. Щодо порушень в частині стану розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів, укладених за результатами проведених процедур закупівель, оприлюднених за номерами UA-2020-10-16-010758-с та UA-2019-12-20-000952-а, відповідач зазначив про відсутність підстав для укладання додаткових угод від 26.01.2021 № 2, від 12.03.2021 № 5, від 16.03.2021 № 6, від 16.04.2021 № 7, від 20.04.2021 № 8 та від 22.04.2021 № 9 до договору № 10-Т у зв"язку із підняттям ціни на електричну енергію в сторону збільшення без документального підтвердження коливання ціни вказаного товарув сторону збільшення його ціни та з перевищенням максимального ліміту 10 %, у зв"язку з чим Комунальним некомерційним підприємством "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" надмірно сплачено вартість електричної енергії на загальну суму 744045,75 грн.

09.12.2022 від представника Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради надішла відповідь на відзив, в якій останній повністю заперечує проти доводів відповідача, що викладені у відзиві. Зокрема зазначено, Державна аудиторська служба України, у відносинах державного контролю, є суб"єктом владних повноважень, відтак зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Стосовно відсутності підтвердження коливання цін на електричну енергію на ринку та невідповідність наданих документів на таке підтвердження, представник позивача вказав, що наразі чинним законодавтвом України не визначений виключний перелік органів, до компетенції яких належить надання підтверджувальних документів щодо коливання ціни товару на ринку, а також жодним нормативно-правовим актом не затверджений виключний перелік підтверджувальних документів щодо коливання ціни товару на ринку, в тому числі відсутні законодавчо визначені обов"язкові вимоги до назви, змісту, зазначення конкретного виробника товару, проміжку часу або конкретної дати, коли визначається коливання ціни, для таких документів.

Протокольною ухвалою від 14.12.2022 закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.01.2023.

12.01.2023, 30.01.2023, 16.02.2023, 01.03.2023 судові засідання були відкладенні за наслідом розгляду клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Чергове засідання призначено на 15.03.2023.

15.03.2023 справу було знято з розгляду у зв"язку із оголошеною повітряною тривогою на території Житомирської області. Судове засідання призначено на 23.03.2023

20.03.2023 представником Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради подано клопотання про повернення справи № 240/25519/22 до стадії підготовчого провадження, яке мотивоване надання можливості вчинити процесуальні права строни, реалізація яких можлива лише на стадії підготовчого провадження.

23.03.2023 справу було знято з розгляду у зв"язку із оголошеною повітряною тривогою на території Житомирської області. Судове засідання призначено на 03.04.2023.

Протокольною ухвалою від 03.04.2023 вирішено перейти на стадію підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 12.04.2023.

12.04.2023 підготовче засідання було відкладено на 26.04.2023 за наслідом розгляду клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

11.04.2023 на адресу суду від представника Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради надійшов адміністративний позов (нова редакція) зі зміною предмета спору. Зокрема, позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260603-14/2536-2022 від 27.09.2022 про недотримання пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922, частини 1 та частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України та пункту 13.9 розділу 13 Договору № 10-Т щодо оплати завищеної вартості товарів (електричної енергії) та відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 744045,75 грн.

26.04.2023 у підготовче засідання сторони не з"явилися, заявивши клопотання про відкладення розгляду справи. Підготовче засідання відкладено на 15.05.2023.

15.05.2023 протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду адміністративний позов із зміною предмету спору та надано відповідачу строк для подачі відзиву. Оголошено перерву до 25.05.2023.

24.05.2023 на адресу суду від Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву із зміною предмета спору. Заперечуючи проти задоволення позовним вимог, представник відповідача додатково зазначив, що про наявність виявлених збитків, завданих державі чи об"єкту контролю, які підлягають відшкодуванню, може бути зазначено у вимозі, але вони, на підставі даної вимоги, не можуть бути примусово стягнуті. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду із відповідним позовом. Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених в ході перевірки підконтрольних об"єктів, яка обов"язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

25.05.2023 протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження та здійснено перехід до розгляду справи по суті. Крім того, задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідка - ОСОБА_1 . У з"язку із викликом свідка, у судовому засіданні оголошено перерву до 01.06.2023.

31.05.2023 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" надійшли письмові пояснення. Зі змісту яких вбачається, що на даний час не існує жодних законодовчо закріплених обмежень у строках укладання додаткових угод, а зміна ціни товару може застосовуватися до 10 відсотків кожного разу як відбулося коливання ціни такого товару на ринку.

01.06.2023 у судовому засіданні було допитано свідка та протокольною ухвалою суду, прийнятою без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

В ході судового розгляду, представник позивача просив позов задовольнити з підстав вказаних у позові із врахуванням зміни предмета спору.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на обставини викладені у відзивах на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" підтримав позицію позивача щодо безпідставності оспорюваної вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 744045,75 грн та необхідності її скасування.

Свідок ОСОБА_1 дала показу з приводу відомих їй обставин проведення перевірки закупівель Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради, яка здійснювалася у період часу з 10.08.2022 по 23.08.2022.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників учасників справи та покази свідка, суд встановив наступне.

З 10.08.2022 по 19.08.2022 Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області було проведено перевірку закупівель інформації про які оприлюднено в електронній системі закупівель за номерами ID: UA-2020-10-16-010758-с та UA-2019-12-20-000952-а, здійснених Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради (далі - КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського») .

За результатами перевірки був складений акт № 06-03-30/005 від 19.08.2022, в якому було зафіксовано порушення за Договором № 10-Т в частині недотримання вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України " Про публічні закупівлі", частини 1 та частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, статті 526 Цивільного кодексу України та пункту 13.9 розділу 13 Договору № 10-Т внаслідок оплати завищеної вартості товарів (електричної енергії) та завдання матеріальної шкоди на загальну суму 744045,75 грн. Зокрема зазначено, що внаслідок укладання КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» додаткових угод від 26.01.2021 № 2, від 12.03.2021 № 5, від 16.03.2021 № 6, від 16.04.2021 № 7, від 20.04.2021 № 8 та від 22.04.2021 № 9 до договору закупівлі від 24.12.2020 № 10-Т щодо надання послуги постачання електричної енергії на збільшення ціни за одиницю товару за відсутності коливання ціни такого товару на ринку, КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» сплачено вартість вищевказаних послуг на загальну суму 744045,75 грн (з ПДВ) більше, аніж передбачено умовами укладеного за результатами торгів Договору № 10-Т на тендерною пропозицією ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія".

Не погоджуючись із фактами, викладеними у вказаному акті перевірки, КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» 02.09.2022 надіслало на адресу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області письмові заперечення.

27.09.2022 позивачем одержано висновок, яким не прийнято жодні зауваження.

Листом від 29.09.2022 року Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області надіслано на адресу позивача вимогу № 260603-14/2536-2022 від 27.09.2022 "Про усунення порушень законодавства", якою вимагає відшкодувати на користь КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» матеріальної шкоди в сумі 744045,75 грн.

Крім цього, зазначена вимога містить вимоги до позивача щодо надання у встановлений строк вичерпної інформації про вжиті заходи з усунення виявлених порушень разом із завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів, а у разі не усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання активів, контролюючий орган має право звернутись до суду в інтересах держави та ініціювати перед засновником питання відповідності займанній посаді керівника підприємства.

Не погоджуючись з вказаною вимогою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України від 26.01.1993 №2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939-XII - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до статті 2 Закону №2939-ХІІ головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю шляхом проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550 (далі - Порядок №550), інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно із підпунктом 9 пункту 4 Положення №43 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Пунктом 6 Положення №43 передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; призупиняти в межах повноважень, передбачених законом, бюджетні асигнування, зупиняти операції з бюджетними коштами в установленому законодавством порядку, а також застосовувати та ініціювати застосування відповідно до закону інших заходів впливу в разі виявлення порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пунктів 7, 10 та 13 статті 10 Закону №2939-ХІІ, згідно із якими органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частиною другою статті 15 Закону №2939-ХІІ обумовлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Наведені законодавчі норми неодноразово аналізувались Верховним Судом у постановах: від 02.02.2020 у справі №804/2282/16, від 20.03.2020 у справі №814/380/17, від 02.04.2020 у справі №820/3534/16, від 09.04.2020 у справі №0940/1822/18 та від 30.07.2020 у справі №817/663/18, в тому числі його Великою Палатою (зокрема, постанова від 21.11.2018 у справі №820/3534/16), в яких Верховний суд зазначив, що орган державного фінансового контролю наділений повноваженнями здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави про стягнення збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства є обов`язковою до виконання; що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, в органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства; вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави про стягнення збитків, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням у даній справі є правомірність вимоги Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260603-14/2536-2022 від 27.09.2022 "Про усунення порушень законодавства".

Так, зі змісту спірної вимоги вбачається, що контролюючий орган вимагає від КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради відшкодувати на користь цього підприємства матеріальну шкоду в сумі 744045,75 грн.

Зміст спірної вимоги, яка, як встановлено вище, є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, полягає в тому, щоб забезпечити відшкодування збитків, встановлених контролюючим органом. Додатково про обов`язковий характер цієї вимоги свідчить застереження в ній про те, що її невиконання є підставою для звернення до суду та ініціювати перед засновником питання відповідності займаній посаді керівника підприємства.

Крім того, контролюючий орган вимагає від позивача у спірній вимозі забезпечити відшкодування, відповідно до норм ст.ст.193, 199, 219-229 Господарського кодексу України та ст. ст. 610-625 та 629 Цивільного кодексу України, на користь КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» матеріальної шкоди в сумі 744045,75 грн, внаслідок сплати завищеної вартості електричної енергії на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія".

З даного приводу суд відзначає, що статті Господарського кодексу України, на які посилається відповідач, містять положення про загальні засади відповідальності учасників господарських правовідносин, а також про відшкодування збитків. У цих статтях йде мова про господарські санкції як правовий засіб відповідальності у сфері господарювання, зокрема, про відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції. Також, в цих статтях містяться положення про адміністративно-господарські санкції, які застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зазначені статті містять положення про прострочення боржника, прострочення кредитора, досудове врегулювання та ін. Тобто, відповідачем відзначено статті Господарського кодексу України, які містять самостійні способи захисту, які є правовою підставою для реалізації різних способів судового захисту та для подачі різних за своєю суттю позовів.

Статті ж Цивільного кодексу України, на які посилається відповідач, регулюють правові наслідки порушення зобов"язання та відповідальність за порушення зобов"язань.

Таким чином, в оскаржуваній вимозі відповідач, посилаючись на статті Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, які містять різні за своєю природою способи захисту прав, відповідач створив для позивача певну правову невизначеність.

У даній справі зміст спірної вимоги, яка є індивідуально-правовим актом, і відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, не стосується усунення порушень норм законодавства, а направлена на зобов`язання позивача відшкодувати бюджетні кошти.

Саме тому, на переконання суду, така вимога не відповідає вимогам закону щодо її змісту та є неконкретизованою.

У постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, судам належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.

Враховуючи приписи частини першої статті 15 Закону № 2939-XIІ, згідно яких законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються, Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17 досліджував питання: якою є правова природа «законної вимоги» контролюючого органу, її правове навантаження.

У цій постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що "законна вимога" контролюючого органу про усунення виявлених порушень законодавства повинна бути здійснена у письмовій формі, сформована внаслідок реалізації контролюючим органом своєї компетенції (завдань і функцій відповідно до законодавства), містити чіткі, конкретні і зрозумілі, приписи на адресу підконтрольного суб`єкту (об`єкту контролю, його посадових осіб), які є обов`язковими до виконання останнім.

При цьому "законність" письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обґрунтованість, що в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом. «Законна вимога» контролюючого органу, як індивідуально-правовий акт, повинна відповідати вимогам закону в частині її змісту і форми. Саме аналіз змісту вимоги контролюючого органу свідчить про те, чи такі вимоги дотримано та чи породжує така вимога права і обов`язки для підконтрольної установи.

У даній справі, зміст спірної вимоги, яка, як встановлено вище, є індивідуально-правовим актом, спрямований на зміну матеріального стану позивача, шляхом відшкодування матеріальної шкоди. Спірна вимога є обов`язковою до виконання підконтрольною установою та винесена з порушенням вимог закону щодо її змісту, оскільки є необгрунтованою і неконкретизованою, а тому є такою, що не відповідає критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, що по суті є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог про скасування такої вимоги.

Аналогічний правовий підхід застосовано у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2020 року у справі № 826/6254/17, від 14 грудня 2020 року у справі №200/7584/19-а, від 26 травня 2022 року у справі №480/496/19.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 КАС України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога не відповідає критеріям визначеним частиною другою статті 2 КАС України, це є достатньою підставою для її скасування.

При цьому, надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2481,00 грн необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради (вул. Червоного Хреста,3, м. Житомир, ) до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області (майдан С.П. Корольова, 12, м. Житомир, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (вул. Перемоги, 10, м. Житомир, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області № 260603-14/2536-2022 від 27.09.2022 "Про усунення порушень законодавства".

Стягнути з Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф Гербачевського" Житомирської обласної ради 2481,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко