Справа № 760/9835/22
Суддя: Митрофанова А. О.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/9835/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

12 липня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Митрофанової А.О.,

при секретарі Костюк В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи заяву представника ОСОБА_1 -Чумака Романа Васильовича про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просив суд скасувати постанову ЕАР №5655299 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн, закривши провадження у справі.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

27 квітня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача послався на те, що при зверненні до суду з вказаною позовною заявою було заявлено вимогу щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судового збору та суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Заперечуючи проти задоволення заяви про стягнення судових витрат, представник відповідача у письмових запереченнях проти заяви послався на те, що розмір професійної правничої допомоги у 4000,00 грн. не є співмірним з ціною позову, а саме, оскаржуваною постановою було накладено на позивача штрафу у розмірі 425,00 грн, в той час, як розмір витрат, які позивач просить стягнути з відповідача становить 4000,00 грн.

Також, представник відповідача послався на те, що оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження, вона не є складною.

Крім того, представник відповідача зазначає, що вивчення судової практики відноситься до обов`язку адвоката щодо підвищення свого професійного рівня, а тому, на його переконання, надання такої послуги, як «опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз фактичних обставин та документів протягом 1 (однієї) години» не відноситься до професійної правничої допомоги.

Водночас, заперечуючи проти задоволення заяви про стягнення витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, представник відповідача послався на наявність сталої судової практики про такій категорії справ, а тому, на думку останнього, написання позовної заяви не потребувало додаткових зусиль.

Згідно частин 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на положення частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд вважає за можливе розглянути питання щодо розподілу судових витрат за відсутністю представників сторін.

Розглянувши заяву представника позивача, подані ним документи на підтвердження понесених судових витрат, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення питання щодо їх розподілу, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2022 року між Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Арес» (далі по тексту - Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (далі по тексту - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №25/07 (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язалось надавати клієнту юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а саме оскарження постанови про накладення штрафу серія ЕАР №5655299 від 23 липня 2022 року в судовому порядку (Солом`янський районний суд міста Києва).

У пункті 4.1. договору зазначено, що вартість юридичних послуг становить 4000 (чотири тисячі) гривень.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвокатського об`єднання.

За результатами надання юридичної допомоги складається акт приймання-передачі послуг (далі - акт), що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту Адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта, Адвокатське об`єднання може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Акта приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 27 квітня 2023 року, сторонами договору погоджено, що Адвокатським об`єднанням було надано клієнту правову допомогу , а саме: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз фактичних обставин та документів; аналіз та пошук релевантної судової практики; підготовка та подача позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; підготовка та подача заяви про усунення недоліків; підготовка та подача заяви про стягнення судових витрат з відповідача. Вартість наданої правової допомоги складає 4000 грн.

Згідно з детальним описом робіт за вказаним вище договором, Адвокатським об`єднанням на надання правових послуг було витрачено 7 годин, а саме:

- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз фактичних обставин та документів - 1 година;

- аналіз та пошук релевантної судової практики - 1 година;

- підготовка та подача позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі - 3 години;

- підготовка та подача заяви про усунення недоліків - 1 година;

- підготовка та подача заяви про стягнення судових витрат з відповідача - 1 година.

Згідно наявної в матеріалах справи копії рахунку-фактури №СФ-09022021 від 25 липня 2022 року вартість юридичних послуг за договором про надання правової допомоги №25/07 від 25 липня 2022 року, наданих ОСОБА_1 становить 4000,00 грн.

У відповідності до наданої суду копії меморіального ордеру №@2PL638165 від 26 липня 2022 року, ОСОБА_1 сплатив на рахунок Адвокатського об`єднання «Юридична компанія «Арес» 4000,00 грн з призначенням платежу: «юридичні послуги за договором про надання правової допомоги №25/07 від 25 липня 2022 року, ОСОБА_1 ».

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту - Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI)видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI).

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень закону дає підстави суду дійти висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а згідно з частиною 7 цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд звертає увагу, що аналіз наданих позивачем документів дозволяє чітко та однозначно визначити обсяг наданої правової допомоги, кількість годин, витрачених для їх надання, а також їх вартість.

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги Адвокатським об`єднанням «Арес» в суді першої інстанції, а відтак підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі.

Водночас, представник відповідача, обґрунтовуючи свої заперечення проти стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, зазначив про неспівмірність розміру професійної (правничої) допомоги з ціною позову, складністю справи, а також послався на те, що «опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз фактичних обставин та документів» не є послугою, пов`язаною з наданням професійної правничої допомоги.

Такі твердження представника відповідача не спростовують понесення позивачем витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а сам по собі факт того, що розмір штрафу за оскаржуваною постановою значно менше ніж розмір правової допомоги не свідчити про неспівмірність, про що зазначає представник відповідача.

Крім того, суд не погоджується з позицією відповідача в тій частині, що «опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз фактичних обставин та документів» не є послугою, пов`язаною з наданням професійної правничої допомоги, оскільки опрацювання законодавчої бази в даному випадку було необхідною передумовою для аналізу фактичних обставин справи та наданих позивачем документів.

За наведених підстав, з урахуванням співмірності заявленої вартості цих витрат з заявленими позовними вимогами, а також зважаючи на те, що сторони визначились про розмір цих витрат у самому договорі про надання правової допомоги, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача та наявності правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені ним витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 4000, 00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Митрофанова