Справа № 360/468/23
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/468/23

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Кардаша В`ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 03 травня 2023 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» (далі - ЄСІТС) надійшов адміністративний позов адвоката Кардаша В`ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач, ГУПФУ в м. Києві), в якому заявлено такі вимоги:

визнати протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10 березня 2023 року;

зобов`язати ГУПФУ в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10 березня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач по досягненню пенсійного віку, встановленого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою встановленого зразка та необхідними документами за призначенням пенсії на пільгових умовах. Однак, листом від 27 березня 2023 року відповідач повідомив, що у зв`язку з відсутністю пільгового стажу позивачу відмовили у задоволенні такої заяви. В своїй відмові відповідач зазначив, що у позивача відсутній пільговий стажу.

Представник позивача з такою відмовою не згоден, оскільки позивач має 32 роки 02 місяці загального стажу та 10 років 5 місяців 10 днів пільгового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відмова відповідача мотивована відсутністю проведення атестації робочих місць, на думку представника позивача, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Також представник позивача вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача службу в Радянській Армії, оскільки відповідно до пункту 109 Постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, яка була чинною на час проходження позивачем військової служби, передбачалось, що військова служба та час навчання у вищих або середніх спеціальних учбових закладах (технікумах) зараховується у загальний стаж на пільгових умовах або пільгових розмірах при призначенні пенсії за віком за вибором особи або до роботи, що передувала цьому періоду, або до роботи, яка слідувала після закінчення цього періоду.

Вважаючи порушеним право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 08 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив та зобов`язано подати докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в м. Києві 24 травня 2023 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10 березня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV. Листом від 27 березня 2023 року № 2600-0212-8/56887 повідомлено позивачу, що страховий стаж на момент звернення складає 32 роки 02 місяці 28 днів, пільговий стаж роботи по списку № 1, врахований по даним персоніфікованого обліку, 03 роки 05 місяців 20 днів (пільгова довідка відсутня).

Відповідач вважає, що відповідно до пункту 20 Порядку № 637 період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності із Списками, затвердженими Кабінетом Міністрів України, на підставі первинних документів за час роботи на відповідному підприємстві.

Атестація робочого місця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 21 серпня 1992 року, як передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442.

Враховуюче викладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій наведено мотиви незгоди представника позивача з обставинами, вказаними у відзиві.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Ухвалою від 26 червня 2023 року вказану справу прийнято до розгляду суддею Пляшковою К.О., витребувано від ГУПФУ в м. Києві та від ГУПФУ в Луганській області докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ в Луганській області 05 липня 2023 року до суду надійшли документи, яких не вистачало для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою від 10 березня 2023 року про призначення пенсії за віком за списком № 1, разом з якою згідно з розпискою-повідомленням надав: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера № НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , військовий квиток серії НОМЕР_3 , довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3009-, трудову книжку серії НОМЕР_4 .

За наслідками розгляду заяви позивача та наданих ним документів ГУПФУ в м. Києві прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 16 березня 2023 року № 21.

В рішенні про відмову в призначенні пенсії вказано, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, що передбачено Постановою № 442.

Згідно із наданими документами про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, військовий квиток, диплом) загальний страховий стаж складає 32 роки 02 місяці 28 днів.

Відповідно до пунктів 18, 20 Постанови № 637 та затвердженому Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією пільговий стаж за списком № 1 враховано по даним персоніфікованого обліку та складає 03 роки 05 місяців 20 днів (пільгова довідка відсутня).

Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за списком № 1.

Як слідує з розрахунку стажу для визначення права позивача на пенсію за віком, до страхового стажу позивача для розрахунку стажу зараховані такі періоди: з 31.08.1988 по 31.08.1989 навчання у вищих/середніх навчальних закладах (01 рік 00 місяців 01 день); з 22.11.1989 по 16.11.1991 військова служба строкова (01 рік 11 місяців 25 днів); з 17.02.1992 по 24.05.1996 (04 роки 03 місяці 08 днів); з 24.03.1997 по 31.12.1998 (01 рік 09 місяців 08 днів); з 01.01.1999 по 29.05.2001 список № 1 (02 роки 04 місяці 29 днів); з 30.05.2001 по 30.05.2001 (0 років 0 місяців 01 день); з 11.06.2001 по 16.05.2002 (0 років 11 місяців 06 днів); з 23.05.2002 по 04.12.2002 (0 років 06 місяців 12 днів); з 06.12.2002 по 31.12.2003 (01 рік 0 місяців 26 днів); з 01.01.2004 по 31.05.2006 (02 роки 05 місяців 0 днів); з 29.06.2006 по 30.06.2006 (0 років 01 місяць 0 днів); з 03.07.2006 по 17.05.2012 (05 років 10 місяців 12 днів); з 31.05.2012 по 31.05.2012 безробіття (0 років 01 місяць 0 днів); з 08.06.2012 по 03.03.2012 безробіття (0 років 08 місяців 26 днів); з 01.07.2013 по 10.07.2013 (0 років 0 місяців 10 днів); з 11.07.2013 по 31.07.2014 список № 1 (01 рік 0 місяців 21 день); з 16.09.2014 по 04.03.2015 (0 років 05 місяців 23 дні); з 02.06.2015 по 31.12.2022 (07 років 07 місяців), всього: 32 роки 02 місяці 28 днів.

Листом від 27 березня 2023 року № 2600-0212-8/56887 ГУПФУ в м. Києві повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за рішенням від 16 березня 2023 року № 21.

Дослідженням військового квитка позивача від 22 листопада 1989 року серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 в період з 22 листопада 1989 року по 16 листопада 1991 року проходив строкову військову службу.

Дослідженням трудової книжки позивача від 16 грудня 1988 року серії НОМЕР_4 встановлено, що в ній наявні такі записи про спірні періоди роботи позивача:

з 22 листопада 1989 року по 16 листопада 1991 року проходив строкову військову службу (запис № 3 на підставі військового квитка від 22 листопада 1989 року серії НОМЕР_3 );

на Шахті «Біжанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля»

запис № 4 від 17 лютого 1992 року прийнятий учнем підземного гірника дільниці всерединішахтного транспорту з повним робочим днем в шахті, навчений при УКК ВО «Стахановвугілля» за професією підземний гірник з 22 лютого 1992 року по 17 квітня 1992 року (наказ від 17 лютого 1992 року № 50к, посвідчення від 17 квітня 1992 року № 191);

запис № 5 від 17 квітня 1992 року переведений підземним гірником дільниці всерединішахтного транспорту з повним робочим днем в шахті (наказ від 17 лютого 1992 року № 50к);

запис № 6 від 19 серпня 1993 року переведений підземним гірником робочої дільниці з повним робочим днем в шахті (наказ від 18 січня 1993 року № 331к);

запис № 7 від 15 листопада 1994 року переведений учнем підземного гірника очисного вибою з повним робочим днем в шахті (наказ 14 листопада 1994 року № 422к);

запис № 8 від 19 грудня 1994 року переведений підземним гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті (наказ від 19 грудня 1994 року № 469к);

запис № 9 від 24 травня 1996 року звільнений за власним бажанням (наказ від 24 травня 1996 року № 160к);

Шахта «Слов`яносербська»

запис № 10 від 24 березня 1997 року прийнятий підземним гірником з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею (наказ від 24 березня 1997 року № 11/к);

запис № 11 від 30 травня 2001 року звільнений за власним бажанням (наказ від 31 травня 2001 року № 166/к).

Згідно із довідкою форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) від 10 березня 2023 року в Реєстрі наявні відомості про роботу позивача на Державному підприємстві Шахта «Слов`яносербська» (код страхувальника 00176839) в період з 01 січня 1999 року по 30 травня 2001 року, а також відомості по його спеціальному стажу за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, і за результатами атестації робочих місць) за 12 місяців 1999 року, 12 місяців 2000 року, 04 місяці 29 днів 2001 року, 05 місяців 21 день 2013 року, 07 місяців 2014 року. Також, починаючи з 2013 року, в Реєстрі наявні відомості про дати та номери наказів про проведення атестації робочих місць на відповідність умовам праці.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно із частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абзацом першим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацами двадцять четвертим двадцять шостим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацами першим та другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 24 червня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно із абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно із абзацами другим, третім, четвертим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищеописаних письмових доказів, судом встановлено, що позивач звернувся до ГУПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії від 10 березня 2023 року за формою, визначеною Порядком № 22-1.

Рішенням відповідача від 16 березня 2023 року № 21 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за списком № 1.

За цим рішенням пільговий стаж позивача за списком № 1, врахований за даними персоніфікованого обліку, складає 03 роки 05 місяців 20 днів. Інший стаж не зарахований через відсутність уточнюючої довідки, а також проведення атестації робочих місць.

Суд зауважує, що рішення відповідача не містить відомостей про періоди роботи позивача, які не зараховані до пільгового стажу за списком № 1.

Однак співставленням записів у трудовій книжці позивача з розрахунком стажу для визначення права, здійсненим відповідачем до оскаржуваного рішення, судом встановлено, що до пільгового стажу позивача не зараховані періоди його роботи на Шахті «Біжанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» з 17 лютого 1992 року по 24 травня 1996 року учнем підземного гірника, підземним гірником, учнем підземного гірника очисного вибою, підземним гірником очисного вибою (04 роки 03 місяці 08 днів), та на Шахті «Слов`яносербська» з 24 березня 1997 року по 31 грудня 1998 року підземним гірником з ремонту гірничих виробок (01 рік 09 місяців 08 днів).

Щодо наведених в рішенні мотивів незарахування до страхового та пільгового стажу за списком № 1 спірних періодів роботи, суд зазначає таке.

З вище наведених правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Дослідженням записів в трудовій книжці від 16 грудня 1988 року серії НОМЕР_4 про роботу позивача на Шахті «Біжанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» з 17 лютого 1992 року по 24 травня 1996 року та на Шахті «Слов`яносербська» з 24 березня 1997 року по 31 грудня 1998 року встановлено, що такі записи містять інформацію про повний робочий день позивача на підземних роботах в шахті, тобто інформацію про період зайнятості та про пільговий характер виконуваної позивачем роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Достовірність внесеної інформації підтверджена підписами уповноважених осіб роботодавців, які скріплені відповідною печаткою підприємства, тому у суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ГУПФУ в м. Києві взагалі безпідставно вимагає від позивача підтвердження цього періоду роботи уточнюючими довідками, виданими підприємствами роботодавцями відповідно до пункту 20 Порядку № 637.

Щодо незарахування цих періодів роботи позивача через відсутність доказів проведення атестації робочих місць, за якими у вказаних періодах працював позивач, на відповідність умовам праці, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а висловлено правову позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказано, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за списком № 1.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в ГУПФУ в м. Києві відсутні підстави для незарахування до пільгового стажу позивача за списком № 1 періодів роботи на Шахті «Біжанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» з 17 лютого 1992 року по 24 травня 1996 року та на Шахті «Слов`яносербська» з 24 березня 1997 року по 31 грудня 1998 року.

Щодо незарахування до пільгового стажу роботи позивача за списком № 1 періоду служби в армії, суд зазначає таке.

На період проходження позивачем військової служби з 22 листопада 1989 року по 16 листопада 1991 року (01 рік 11 місяців 25 днів) діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Підпунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується, зокрема служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за списком № 1 періоду служби в складі Збройних сил СРСР з 22 листопада 1989 року по 16 листопада 1991 року, так як після проходження служби в лавах Радянської армії позивач був прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем в шахті, про що є записи у трудовій книжці.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від 24 жовтня 2018 року по справі № 211/2626/17, від 23 квітня 2019 року по справі № 233/247/16-а, від 20 жовтня 2021 року по справі № 2-а-22/11, від 17 листопада 2021 року по справі № 242/5635/16-а.

Підсумовуючи встановлені вище обставини, зважаючи, що позивач на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 досяг 50-річного віку, а також, що у позивача достатньо страхового (більше 25 років) та пільгового стажу за списком № 1 (з урахуванням спірних періодів становить більше 10 років), суд погоджується з твердженнями представника позивача, що ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення ГУПФУ в м. Києві від 16 березня 2023 року № 21 про відмову в призначенні позивачу пенсії не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо обраного представником позивача способу захисту порушених прав позивача, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Судом встановлено, що порушення права позивача на призначення пенсії сталося внаслідок прийняття відповідачем рішення від 16 березня 2023 року № 21 про відмову в призначення пенсії, а не через дії відповідача, вчинені останнім при прийнятті рішення, тому належним способом захисту є визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в м. Києві від 16 березня 2023 року № 21.

Як наслідок скасування цього рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в м. Києві зарахувати до пільгового страхового стажу позивача за списком № 1 періоди роботи на Шахті «Біжанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» з 17 лютого 1992 року по 24 травня 1996 року, на Шахті «Слов`яносербська» з 24 березня 1997 року по 31 грудня 1998 року та служби в складі Збройних сил СРСР з 22 листопада 1989 року по 16 листопада 1991 року; та прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за заявою від 10 березня 2023 року.

Саме такий спосіб захисту, на думку суду, є ефективним для захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з обранням судом належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 02 травня 2023 року № 30593.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2684,00 грн.

В позовній заяві заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру при цьому одна вимога має похідний характер.

Відтак, позивач за подання даної позовної заяви мав сплатити судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у розмірі 858,88 грн (858,88 грн (1073,60 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023) х коефіцієнт 0,8) (за позовні вимоги немайнового характеру).

Вказане свідчить, що позивачем сплачений судовий збір в більшому розміні, ніж встановлено законом на 214,72 грн.

З огляду на те, що спір виник внаслідок прийняття відповідачем неправомірного рішення, а також, що позов фактично підлягає задоволенню лише з коригуванням обраного представником позивача способу захисту порушеного права, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Одночасно суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду із заявою про повернення надміру сплаченого ним судового збору в сумі 214,72 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Кардаша В`ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код за ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16 березня 2023 року № 21 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 10 березня 2023 року, із зарахуванням до пільгового страхового стажу за списком № 1 періодів роботи на Шахті «Біжанівська» Виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Стахановвугілля» з 17 лютого 1992 року по 24 травня 1996 року, на Шахті «Слов`яносербська» з 24 березня 1997 року по 31 грудня 1998 року та служби в складі Збройних сил СРСР з 22 листопада 1989 року по 16 листопада 1991 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова