Справа № 320/5180/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Київ № 320/5180/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання незаконним звільнення та поновлення на публічній службі,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві та просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ від 24.05.2022 № 360 "Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ";

визнати протиправним та скасувати наказ від 26.05.2022 № 818 о/с "щодо особового складу", в частині звільнення зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст. 77 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ" Головного управління Національної поліції у м. Києві;

поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ" Головного управління Національної поліції у м. Києві з 01.06.2022;

стягнути з Головного управління Нацональної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ" Головного управління Національної поліції у м. Києві;

звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця (з якої підлягають відрахуванню податкові платежі та обов"якові внески).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 24.02.2022 місто Ірпінь перебувало під постійними обстрілами. За допомогою територіальної оборони та волонтерів позивачеві разом з дитиною вдалось дістатись до с. Лисятичі, Стрийського району, Львівської області, про що вона повідомила своє керівництво. Зазначає, що з 15.03.2022 позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області. 08.04.2022 від працівників кадрового забезпечення Стрийського районного управління поліції позивачеві стало відомо про існування наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239, згідно з яким вона нібито повинна повернутись до місця постійного несення служби в м. Київ. З 11.04.2022 по 20.04.2022 ОСОБА_1 відкрила медичний висновок про непрацездатність, у зв`язку з хворобою дитини. Позивач стверджує, що весь час, перебуваючи на лікарняному, вона намагалась вирішити питання про її подальші дії з безпосередніми керівниками, зокрема, нею було подано рапорти про відрядження до Стрийського районного управління поліції, проте вказані рапорти лишились без реагування. Також, засобами поштового зв`язку позивачем було направлено відповідачеві рапорт про надання відпустки, проте відповіді вона не отримала. 06.05.2022 позивачеві стало відомо про призначення відповідачем службового розслідування. 11.05.2022 позивач прибула до ГУНП у м. Києві для надання пояснень, проте, на неї чинився тиск, у зв`язку з чим надати пояснення вона не змогла. 25.05.2022 позивач ознайомилась з наказом про застосування дисциплінарного стягнення та матеріалами службового розслідування. Позивач стверджує, що висновок службового розслідування є поверхневим та не містить її рапортів про надання відпустки та відрядження. При цьому, позивач вважає недоречним посилання відповідача про порушення нею наказу від 07.04.2022 № 239, оскільки відповідно до абзацу 3 п. 1 вказаного наказу вимога прибути до місця несення служби не стосується поліцейських, які виховують одного або більше дітей до 18 років, а отже у діях ОСОБА_1 відсутні порушення п. 3 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239. За наведених обставин у сукупності, позивач вважає, що звільнення її зі служби відбулось з порушенням вимог законодавства.

18.07.2022 до суду від позивача надійшла заява, у якій остання просить суд долучити до матеріалів справи копії: наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190; наказу ГУНП у Львівській області від 14.03.2022 № 673; медичного висновку.

21.07.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що у ході проведення службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 не прибула на службу без поважних причин з 21.04.2022 по 23.04.2022, з 25.04.2022 по 30.04.2022, з 02.05.2022 по 07.05.2022 та з 09.05.2022 по 11.05.2022, чим порушила вимоги п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги п. 1 і 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 3 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239. За наведених обставин, вважає, у даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне зі службою в поліції, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади та унеможливлює подальше виконання нею свої обов`язків. За наведених обставин, вважає, що оскаржувані накази ГУНП у м. Києві винесені у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, відтак доводи, викладені у позовній заяві, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 19.11.2014 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 в поліції та з 29.04.2016 перебувала на посаді поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ" ГУНП у м. Києві.

Наказом ГУНП у м. Києві від 24.05.2022 № 360 "Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 " за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 "Про Національну поліцію", п. 1 і 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 3 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239, застосовано до поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ" ГУНП у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказ ГУНП у м. Києві від 24.05.2022 № 360 було реалізовано наказом ГУНП у м. Києві від 26.05.2022 № 818 о/с (по особовому складу), яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0060586), поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ", з 31.05.2022 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Вважаючи, що звільнення відбулось з порушенням її прав, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.07.2015 N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580) Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Ч. 1 ст. 6 Закону N 580 визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону N 580 під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

За визначенням ч. 1 ст. 17 Закону N 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктами 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону N 580 визначено, що поліцейський зобов`язаний:

неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 19 Закону N 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 N 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

За визначенням ч. 1 та 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 1, 2, 4, 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

З аналізу наведених норм вбачається, що на поліцейських покладено обов`язок неухильно та у визначений строк виконати наказ керівника. При цьому, у випадку відсутності можливості виконати наказ керівника поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За визначенням ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Наведені норми свідчать про те, що притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності можливе, зокрема, за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Ст. 16 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З матеріалів справи вбачається, що накладенню на позивача дисциплінарного стягнення передувало проведення службового розслідування.

Так, 14.05.2022 начальником ГУНП у м. Києві затверджено висновок службового розслідування, зі змісту якого вбачається, що 27.04.2022 до керівника ПСПО «Київ» ГУНП у м. Києві надійшли рапорти командира роти швидкого реагування полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві від 21.04.2022 № 86/125/41/03-2022, 22.04.2022 № 85/125/41/03-2022, 23.04.2022 № 84/125/41/03-2022, 25.04.2022 № 87/125/41/03-2022, 26.04.2022 № 88/125/41-2022 «Про відсутність на службі з 21.04.2022 по 23.04.2022 та з 25.04.2022 по 26.04.2022 поліцейської інженерно-технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 без поважних причин».

Крім того, 30.04.2022 до керівника ПСПО «Київ» ГУНП у м. Києві надійшли рапорти командира роти швидкого реагування полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві від 27.04.2022 № 92/125/41/03-2022, 28.04.2022 № 93/125/41/03-2022, 29.04.2022 № 94/125/41/03-2022 та від 30.04.2022 № 95/125/41/03-2022 «Про відсутність на службі з 27.04.2022 по 30.04.2022 поліцейської інженерно-технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 без поважних причин».

Після призначення службового розслідування 02.05.2022, ОСОБА_1 продовжувала безпідставно не виходити на службу без поважних причин, про що також були складені відповідні акти.

Рекомендованим листом від 06.05.2022 № 91/125/41/03-2022, а також засобами електронного та телефонного зв`язку ОСОБА_1 було направлено повідомлення про призначення службового розслідування та необхідність прибуття 10.05.2022 за місцем постійної дислокації полку для надання пояснень з приводу безпідставного невиходу на службу без поважних причин. Однак, в зазначений день ОСОБА_2 не прибула, що зафіксовано відповідним рапортом.

11.05.2022 ОСОБА_2 , прибувши за місцем дислокації полку, відмовилась від дачі пояснень, про що складено відповідний акт.

Відповідно до пояснень начальника штабу полку патрульної поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , останній повідомив, що на початку квітня 2022 року ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239 вона повинна прибути 11.04.2022 до постійного місця дислокації підрозділу у м. Києві.

Про те, що ОСОБА_1 ознайомлена з наказом Національної поліції України від 07.04.2022 № 239, свідчить особисто надісланий нею вказаний наказ ОСОБА_3 у месенджері.

У ході службового розслідування встановлено, що у встановлений строк ОСОБА_2 до постійного місця дислокації підрозділу у м. Києві не прибула, у зв`язку з тим, що перебувала на лікарняному.

Проте, після закінчення лікарняного ОСОБА_2 не прибула до постійного місця дислокації підрозділу та була відсутня на службі без поважних причин.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 "Про Національну поліцію", п. 1 і 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 3 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239, до поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ" ГУНП у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Так, наказом ГУНП у м. Києві від 24.05.2022 № 360 "Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 " за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 "Про Національну поліцію", п. 1 і 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 3 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239, застосовано до поліцейського інженерно - технічного взводу роти швидкого реагування полку патрульної служби особового призначення "Київ" ГУНП у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Позивач стверджує, що п. 3 наказу Національної поліції України від 07.04.2022 № 239 не поширюється на неї, позаяк вона виховує дитину віком до 18 років.

Суд відхиляє вказані доводи позивача, з огляду на наступне.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 24 Закону № 580 У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдання щодо захисту, територіальної цілісності України.

Поряд з цим, суд враховує, що з 27.02.2022 по 28.03.2022 частина м. Ірпінь була під контролем російських військ.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 15.03.2022 позивач перебувала на обліку в ГУНП у Львівській області, що підтверджується наказом від 14.03.2022 № 673.

Згідно з п. 3 наказу Голови Національної поліції України від 07.04.2022 № 239 поліцейські, які не відносяться до категорії, визначеної пунктом 1 цього наказу, зобов`язані прибути до органу поліції за місцем несення служби 11.04.2022.

При цьому, позивач помилково відносить себе до категорії поліцейських, визначених пунктом 1 наказу від 07.04.2022 № 239, оскільки вказаний пункт поширюється виключно на поліцейських головних управлінь Національної поліції а АР Крим та м. Севастополь, Донецькій, Запорізькій, Луганській, Харківській, Херсонській областях, територіальних (відокремлених) підрозділів міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, що дислокуються на території обслуговування вказаних головних управлінь.

Крім того, пунктом 1 вказаного наказу зобов`язано всіх поліцейських, включаючи і тих, хто має дітей віком до 18 років, прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, починаючи з 11.04.2022 протягом 1 доби.

Таким чином, 11.04.2022 позивач зобов`язана була прибути до постійного місця дислокації підрозділу у м. Києві.

Так, у період з 11.04.2022 по 20.04.2022 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що підтверджується доданими до матеріалів справи медичними висновками від 11.04.2022 МН6С-44КХ-7АК9-ХЗРЕ, від 18.04.2022 Т247-23РТ-ЕМ43-ЕХНЗ.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази поважності причин неприбуття позивачем до постійного місця дислокації підрозділу у м. Києві з 21.04.2022.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідачем не були розглянуті її рапорти про відрядження та про надання відпустки, позаяк вказані обставини не спростовують обов`язку ОСОБА_1 21.04.2022 прибути за місцем дислокації підрозділу.

Також, суд відхиляє доводи позивача про формальність та поверхневість проведеного службового розслідування, з огляду на таке.

Законом України від 15.03.2022 №2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут було доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Згідно з ч. 3 ст. 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Дисциплінарного статуту Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту передбачено, що виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що інформування позивача про призначення службового розслідування, про необхідність прибути 10.05.2022 для надання пояснень здійснювалось відповідачем з використанням електронної комунікації.

Рапортом командира роти швидкого реагування ППСПОП «Київ» зафіксовано, що 10.05.2022 ОСОБА_1 була відсутня на службі та не прибула для дачі пояснень.

Атом від 11.05.2022, складеного інспектором штабу ППСПОП «Київ» Садовською Ю.О. та старшими інспекторами штабу ППСПОП «Київ» ОСОБА_4 , Зачиняєвою С.Ю., зафіксовано відмову ОСОБА_1 від надання пояснень.

За змістом ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Матеріалами справи підтверджується, що службове розслідування проведено відповідачем з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту, а тому доводи позивача у цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене у сукупності, та зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується факт відсутності позивача на службі з 21.04.2022 по 30.04.2022 та з 02.05.2022 по 11.05.2022, у період воєнного стану в державі, суд вважає, що висновок відповідача про відсутність позивача на службі без поважних причин є обґрунтованим.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наказ ГУНП у м. Києві від 24.05.2022 № 360 "Про застосування дисциплінарного стягнення до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 " є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Ч. 1 та 3 статті 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

З системного аналізу наведених правових положень Дисциплінарного статуту вбачається, що наказ по особовому складу приймається виключно з метою реалізації наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи, що судом не встановлено правових підстав для скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, наказ ГУНП у м. Києві від 26.05.2022 № 818 о/с (по особовому складу) не підлягає скасуванню.

Зважаючи, що решта позовних вимог є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення зі служби, такі вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 -78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 262 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.