Справа № 380/14880/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

11 липня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача від 05 липня 2023 року про забезпечення позову у справі № 380/14880/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ» (пл. Ринок, 14, м. Львів, 79000) до Міністерства культури та інформаційної політики України (вул. Івана Франка, 19, м. Київ, 01601) про визнання протиправним та скасування припису,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ» (далі також ТОВ «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ»/позивач/заявник) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд:

- відкрити провадження у справі у порядку загального позовного провадження;

- забезпечити позов шляхом зупинення дії припису Міністерства культури інформаційної політики України № 11/56/23 від 08 червня 2023 року;

- визнати протиправним та скасувати припис Міністерства культури інформаційної політики України № 11/56/23 від 08 червня 2023 року.

Ухвалою судді від 30 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

30 червня 2023 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від 30 червня 2023 року про об`єднання справ в одне провадження.

07 липня 2023 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків разом з якою подано заяву від 05 липня 2023 року про забезпечення позову, оформлену у відповідності до положень статті 152 КАС України.

Ухвалою судді від 11 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Заява представника позивача від 05 липня 2023 року про забезпечення позову мотивована тим, що предметом оскарження у цій справі є припис Міністерства культури інформаційної політики України № 11/56/23 від 08 червня 2023 року, яким вимагається негайно припинити проведення будь-яких будівельних робіт на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові», які виконуються в межах історичного ареалу міста Львова й у межах охоронної (буферної) зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центру Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Представник заявника стверджує, що проектна документація на вказане вище будівництво була розроблена та затверджена позивачем відповідно до затверджених містобудівних умов та обмежень, що підтверджує законність дій позивача.

Представник позивача відзначає, що між ТОВ «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ» та ТОВ «ЛЬВІВПРОЕКТ» укладено низку договорів, пов`язаних з будівництвом багатоквартирного житлового будинку на вул. Героїв Майдану, 17-А у м. Львові, зокрема: договір підряду № 17/01-23 від 17 січня 2023 року; договір про проведення авторського нагляду № 1/01-23 від 16 січня 2023 року; договір про проведення технічного нагляду № 02/01-23 від 16 січня 2023 року. Звідси, припинення виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва на час розгляду судом справи спричинить низку негативних наслідків, а саме:

- переривання технологічних процесів будівництва, які визначені проектною документацією на будівництво та графіком виконання будівельних робіт. Зокрема, процеси забезпечення безпеки будівельного об`єкта та збереження якості зведених конструкцій вимагають безперервного ведення будівництва, оскільки у випадку їх припинення можуть настати наслідки у вигляді руйнування об`єкта незавершеного будівництва внаслідок дії природних процесів;

- псування запланованих до використання у будівництві будівельних матеріалів через несвоєчасне їхнє використання, що призведе до значних економічних збитків замовника будівництва та необхідності пошуку інвестицій для нової закупки матеріалів, не передбачених кошторисною документацією, після відновлення виконання робіт;

- продовження строку оренди залученого до будівництва обладнання, техніки та устаткування, а відтак і перевищення передбачених кошторисною документацією витрат на таку оренду, сплата яких підлягатиме за кошти позивача;

- заподіяння матеріальної шкоди у вигляді оплати заробітної плати у меншому розмірі внаслідок простою;

- порушення строку прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, що в свою чергу спричинить неможливість виконання замовником будівництва своїх зобов`язань, а також сплату штрафних санкцій за порушення строків будівництва.

Крім цього, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача покликається на незаконність оскаржуваного припису, що ним описано у позовній заяві з посиланням на відповідні правові позиції Верховного Суду.

Також представник позивача повідомляє, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 380/14241/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВПРОЕКТ» до Міністерства культури та інформаційної політики України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Холдинг емоцій «!Фест» про визнання протиправним і скасування припису Міністерства культури та інформаційної політики України № 10/56/23 від 08 червня 2023 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаного припису до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Зважаючи на наведене, просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії припису Міністерства культури інформаційної політики України № 11/56/23 від 08 червня 2023 року.

Вирішуючи заяву представника позивача від 05 липня 2023 року про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Забезпечення позову це надання заявнику тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави та порядок вжиття заходів забезпечення позову врегульовано главою 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Суд відзначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частинами четвертою шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти таких висновків.

Під час розгляду заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Оцінюючи аргументи представника позивача про наявність підстав для забезпечення позову, які викладені у заяві від 05 липня 2023 року, суд враховує наступне.

Щодо покликань представника позивача на незаконність оскаржуваного припису, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що фактичні обставини справи, зокрема, встановлення правомірності чи неправомірності (протиправності) оскаржуваного припису, підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

З огляду на викладене суд не встановив підстав для забезпечення позову з мотивів очевидної протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів заявника.

Щодо покликань представника заявника на те, що припинення виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, стосовно якого винесено оскаржуваний припис, на час розгляду судом справи спричинить низку негативних наслідків, які описано вище, суд зазначає таке.

Під час вирішення питання про необхідність вжиття заходів забезпечення позову суд повинен досліджувати достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду; чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе заявник їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З системного аналізу наведених вище процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Правова позиція щодо необхідності подання відповідних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 640/19275/18, від 01 червня 2022 року у справі № 380/4273/21.

Проте всупереч наведеному представник заявника не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову, які він просить застосувати у поданій заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

Так, до позовної заяви позивач додав низку договорів, укладених між ТОВ «ХОЛДИНГ ЕМОЦІЙ «!ФЕСТ» та ТОВ «ЛЬВІВПРОЕКТ», зокрема: договір підряду № 17/01-23 від 17 січня 2023 року; договір про проведення авторського нагляду № 1/01-23 від 16 січня 2023 року; договір про проведення технічного нагляду № 02/01-23 від 16 січня 2023 року.

Однак зазначені договори лише вказують на факт провадження заявником господарської діяльності і жодним чином не підтверджують наведених ним у заяві про забезпечення позову доводів про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Покликання представника заявника на можливу необхідність продовження строку оренди залученого до будівництва обладнання, техніки та устаткування, а відтак і перевищення передбачених кошторисною документацією витрат на таку оренду, заподіяння матеріальної шкоди у вигляді оплати заробітної плати у меншому розмірі внаслідок простою тощо суд оцінює критично, оскільки підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

У аспекті цього суд зауважує, що безумовно, рішення чи діяння суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення (діяння) можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Проте відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Сам собою факт прийняття суб`єктом владних повноважень рішень, які стосуються прав та інтересів заявника, та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Щодо покликання представника заявника на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 380/14241/23, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Міністерства культури та інформаційної політики України № 10/56/23 від 08 червня 2023 року до набрання законної сили рішенням суду у цій справі, суд зазначає, що така ухвала стосується іншого припису, винесеного стосовно іншого суб`єкта господарювання (ТОВ «ЛЬВІВПРОЕКТ»), а відтак правового значення для вирішення питання вжиття заходів забезпечення шляхом зупинення дії оскаржуваного припису, винесеного щодо позивача, не має.

Подібна правова позиція стосовно вирішення питання вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Міністерства культури та інформаційної політики України викладена у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2022 року у справі № 380/12745/21, яку суд враховує в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд підсумовує, що заявником жодними належними та допустимими доказами не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини другої статті 150 КАС України, а тому суд доходить висновку, що в задоволенні заяви представника позивача від 05 липня 2023 року про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача від 05 липня 2023 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 11 липня 2023 року.

Суддя Клименко О.М.