Справа № 334/3806/23
Суддя: Фетісов М. В.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.07.2023
Справа № 334/3806/23
Провадження № 2-а/334/46/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що 08.05.2023 під час керування транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , по дорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 475 км був зупинений капралом поліції 2 батальйону 1 роти УПП в Запорізькій області Локтіоновим Артемом Івановичем. Після ознайомлення з документами була складена постанова серії ЕАС № 6955373 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Провадження в адміністративній справі здійснювалося з грубим порушеннями процесуальними порушення вимоги статей 280,283 КУпАП. Капрал поліції здійснив зупинення транспортного засобу за відсутності вчинення будь-якого правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху та не надав для ознайомлення належні докази керування транспортним засобом без використання ременя безпеки під час руху.

Представник відповідача Назаренко М.М. подав відзив на позов, в якому позов не визнав та зазначив, що 08.05.2023 під час несення служби поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги ПДР України. Зупинивши автомобіль під керуванням позивача, представившись згідно частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», була погоджена причина звернення, а саме те, що водій порушив вимоги ПДР України. Під час несення служби поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , котрий був не пристебнутий ременями безпеки, чим порушив пункт 2.3.(в) ПДР України, що підтверджується відеозаписом. Позивачу було роз`яснено та дотримано його права згідно статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

19.06.2023 позивачем подано заперечення на відзив. Проте суд не бере їх до уваги, оскільки відповідно до частини першої статті 269 КАС України у справах, визначених статтею 286 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Ухвалою від 16.05.2023 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. У відповідача витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 121 КУпАП, в якій ухвалено оскаржувану постанову. Витребувані докази суду надані разом із відзивом 22.05.2023.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 08.05.2023 серії ЕАС № 6955373, складеної капралом поліції батальйону № 2 роти № 1 УПП в Запорізькій області Локтіоновим Артемом Івановичем, 08.05.2023 о 10.45 годині у м. Запоріжжі по автодорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 475 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив пункт 2.3.в ПДР, за що відповідальність передбачена частиною п`ятою статті 121 КУпАП. Постановлено накласти штраф у сумі 510 гривень.

Частиною п`ятою статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно з пунктом 2.3.в Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

Згідно з пунктами 8, 11 частини першої статі 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закону № 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII), встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Стаття 283 КУпАП зобов`язує співробітника поліції спочатку розглянути адміністративну справу (вивчити докази, свідчення свідків, розглянути пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката) і тільки після цього винести постанову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Тобто постанови про адміністративні правопорушення не повинні бути не повні та не об`єктивні.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП суд приходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за частиною першою статті 121-3 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: вона обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 08.05.2023 поліцейським Локтіоновим А.І. винесена постанова серії ЕАС № 695537 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який порушив пункт 2.3.в ПДР, за що відповідальність передбачена частиною п`ятою статті 121 КУпАП. З вказаної постанови вбачається, що фіксування адміністративного правопорушення здійснювалося за допомогою Motorola Solutions VB-400: 474584.

Як вбачається з дослідженого судом електронного доказу - відеозапису з нагрудної камери поліцейського Локтіонова А.І., який є належним і допустимим доказом в цій справі, знаходячись за кермом транспортного засобу Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу не був пристебнутий ременем безпеки, що спростовує аргументи позивача щодо відсутності підтверджень пересування ним на транспортному засобі та/або користування ним без пристебнутого ременя безпеки. Крім того, з відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля позивача на вимогу поліцейського здійснити його паркування на вказаній ним ділянці, ОСОБА_1 здійснив рух транспортного засобу без пристебнутого ременя безпеки, що також свідчить про порушення ним пункту 2.3.в ПДР України.

Поліцейським ОСОБА_2 роз`яснено позивачу його права згідно статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, що також вбачається з відеозапису пригоди.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи вищевказане, суд встановив наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 КУпАП, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд відхиляє аргументи позивача про те, що під час розгляду справи поліцейський не надав йому для ознайомлення докази керування ним транспортним засобом без використання ременем безпеки під час руху, оскільки відповідно до статті 279 КУпАП, якою встановлений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не передбачено такої процесуальної дії як пред`явлення доказу особі, яка притягується о адміністративної відповідальності.

Також відхиляється його аргумент про те, що поліцейський безпідставно його зупинив, оскільки причиною зупинки було саме порушення позивачем пункту 2.3.в ПДР.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи позивача.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням відмови у задоволенні позову та звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати по справі не розподіляються.

Керуючись статтями 6-9, 139, 244-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6955373 від 08.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, винесену поліцейським батальйону № 2 роти № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Локтіоновим Артемом Івановичем, залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя або безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Повне рішення складене 12 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Перемоги, буд. 96, м. Запоріжжя.

Суддя: