Справа № 160/9046/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2023 року Справа № 160/9046/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
01.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, ОСОБА_2 , в якій просить:
- визнати незаконною бездіяльність Керуючого справами виконкому Новомосковської міської ради Дніпропетровській області ОСОБА_2 в частині ненадання відповіді на запит до публічної інформації ОСОБА_1 від 18.04.2023 року, що до надання «Сторінок з 10 по 20 бюджету за 2022 рік міста Новомосковськ»
- зобов`язати Керуючого справами виконкому Новомосковської міської ради Дніпропетровській області ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 відповідь на запит на доступ до публічної інформації від 18.04.2023 року, щодо надання «Сторінок з 10 по 20 бюджету за 2022 рік міста Новомосковськ».
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18.04.2023 року до виконкому Новомосковської міської ради Дніпропетровській області ним подано запит на доступ до публічної інформації, в якому просив надати «Сторінки з 10 по 20 бюджету за 2022 рік міста Новомосковськ.». Проте, відповідач у листі від 18.04.2023 року № 66/0/13-23 надав інші сторінки, а саме: з 01 по 10 бюджету за 2022 рік міста Новомосковськ, які позивачем отримано у попередньому запиті на доступ до публічної інформації. Також, Керуючий справами виконкому Новомосковської міської ради Дніпропетровській області ОСОБА_2 виставив умову на надання відповіді на запит лише після оплати рахунку.
За таких обставин позивач вважає, що Керуючим справами виконкому Новомосковської міської ради Дніпропетровській області, ОСОБА_2 було порушено право позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян», та Закону України «Про інформацію» в частині ненадання належної відповіді по суті на звернення 18.04.2023 року щодо запиту «Сторінки з 10 по 20 бюджету за 2022 рік міста Новомосковськ».
Ухвалою від 03.05.2023 року звільнено позивача по справі №160/9046/23 від сплати судового збору. Прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
29.05.2023 року представником виконавчого комітету Новомосковської міської ради подано відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення щодо обгрунтованості позовної заяви. Так, ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», передбачено, що, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання, а, отже, плата стягується за друк (копіювання) або сканування документів, що надаються на запит, починаючи з 11 сторінки включно, оскільки ч. 2 ст. 21 встановлює обсяг в 10 сторінок, як гарантований для надання інформації безоплатно». Окрім 10 сторінок запитуваного документу на адресу заявника було направлено рахунок №4 від 18.04.2023 року на оплату за виготовлення інших сторінок. Не погоджуючись із прийнятим рішенням щодо направлення рахунку за виготовлення інших сторінок запитуваного раніше документу, позивач направив на адресу відповідача запит від 19.04.2023 року, в якому просив надати на його адресу сторінки з 10 по 20 Бюджету за 2022 рік міста Новомосковськ. Згодом, 15.05.2023 року відповідач надіслав на адресу позивача рішення Новомосковської міської ради від 17.12.2021 року №556 «Про бюджет Новомосковської міської територіальної громади на 2022 рік» у повному обсязі, що підтверджено скріншотом з електронної пошти. Окрім того, вказане рішення також опубліковане і на сайті Новомосковської міської ради.
Таким чином, відповідач наголошує, що оскільки ним задоволено вимоги позивача, викладені у запиті №ПІ 83/0/11-23 від 19.04.2023 року, то відсутній предмет спору.
31.05.2023 року позивачем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, яким не визнаються аргументи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з наступних причин: наданий скріншот поштової програми датований 15.05.2023 року, тобто вже після звернення позивача до суду, а доводи відповідача, що бюджет розташований на сайті ради є нікчемними і як доказ надано диск із записом екрану. Просить позовну заяву задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
12.04.2023 року ОСОБА_1 подав запит до відповідача щодо надання публічної інформації, а саме: про бюджет за 2022 рік м. Новомосковськ.
Виконавчий комітет Новомосковської міської ради листом №66/0/13-23 від 18.04.2023 року у відповідь на запит ОСОБА_1 від 12.04.2023 року повідомив останнього, що згідно з ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання, а, отже, плата стягується за друк (копіювання) або сканування документів, що надаються на запит, починаючи з 11 сторінки включно, оскільки ч. 2 ст. 21 встановлює обсяг в 10 сторінок, як гарантований для надання інформації безоплатно». Граничні норми витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, затверджені ПКМУ №740 від 13.07.2011 року зі змінами від 15.01.2020 року. Розмір фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, та порядок відшкодування цих витрат затверджені рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області №82 від 19.02.2020 року. Тому, надається 10 сторінок документів, в яких міститься запитувана інформація та направляється рахунок для здійснення оплати витрат на копіювання або друк запитуваних документів.
18.04.2023 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради зі зверненням про надання публічної інформації, яке зареєстроване відповідачем 19.04.2023 року за №ПІ83/0/11-23, а саме: сторінки 10-20 бюджету за 2022 рік міста Новомосковськ».
15.05.2023 року у відповідь на звернення від 19.04.2023 року №ПІ83/0/11-23 виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області листом №126/0/13-23 направило позивачу запитувані з 11 по 20 сторінки рішення Новомосковської міської ради Дніпропетровської області №556 від 17.12.2021 року «Про бюджет Новомосковської міської територіальної громади на 2022 рік».
Відповідачем до матеріалів справи також долучено скріншот електронної пошти від 15.05.2023 року з метою підтвердження направлення позивачу бюджету Новомосковської міської ради на 2022 рік.
Позивач не погодившись саме із бездіяльністю (як зазначено позивачем у позовних вимогах) щодо ненадання запитуваної інформації відповідачів звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в межах повноважень та інший спосіб - на свій вибір.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується:
1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;
2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;
3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;
4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;
5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;
6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації здійснюється на принципах:
1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;
2) вільного отримання, поширення будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;
3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Наведений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених статтями 21 та 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Статтею 23 Закону встановлено, що рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.
Матеріалами адміністративної справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що відповідь на запит про надання публічної інформації надано з порушенням вимог ч.1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: відповідь на запит надано поза межами встановленого строку.
Водночас, судом встановлено, що листом від 15.05.2023 року ІЗ № 1206/0/13-23 відповідачем у відповідь на запит позивача від 19.04.2023 року № ПІ83/0/11-23 надіслано на електронну адресу останнього: ІНФОРМАЦІЯ_1, 11-20 сторінки рішення Новомосковської міської ради №556 від 17.12.2021 року «Про бюджет Новомосковської міської територіальної громади на 2022 рік», тобто після відкриття провадження в цій справі ухвалою суду від 03.05.2023 року, що не заперечувалось позивачем.
Поряд з тим, досліджуючи обраний позивачем спосіб судового захисту порушеного права, суд звертає увагу на наступне.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Гарантоване статтею 55 Конституції України та КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
За правилами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Водночас, як свідчать обставини цієї справи, після звернення позивача із цим позовом до суду, відповідач надав відповідь на запит позивача у повному обсязі.
За правилами пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, яка передбачає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Зі змісту цієї норми випливає, що суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, одночасно зобов`язавши його виправити оскаржувані порушення.
Таким чином, визнавши протиправною бездіяльність відповідачів щодо недотримання строку надання відповіді на запит, суд не відновить порушеного права на звернення до органу державної влади, оскільки відповідь на запит вже ним отримана.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 800/580/17 (провадження № 11-333заі18) та від 21.04.2021 року у справі №9901/327/20 (провадження № 11-8заі21).
Отже, суд, при розгляді цієї справи, звертає увагу на наявність вже сформованого останнього висновку Великої Палати Верховного Суду (станом на час розгляду цієї справи) щодо відсутності ефективного засобу відновлення порушеного права, внаслідок отримання відповіді позивачем на його запит.
Аналогічну правову позицію викладено в рішенні Верховного Суду від 22.12.2022 року у справі №990/64/22.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року по справі №510/2198/16-а, відповідно до якого, виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Враховуючи викладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, дослідивши письмові та електронні докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 242-245, 246, 250, 257, 262, 266, 295, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко