Справа № 460/6609/23
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2023 року м. Рівне №460/6609/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку і підвищення пенсії позивачу на 5% як звільненому за станом здоров`я через хворобу, згідно п.2 ч. 1 ст. 77, абз. 2 п. 15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІ, п. «а» ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату з 01.12.2021 пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення поліцейського за відповідною посадою, як звільненому за станом здоров`я через хворобу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 77, абз. 2 п. 15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580- VІІ, п.«а» ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що у зв`язку із звільненням в грудня 2007 року зі служби в органах внутрішніх справ у Запас забойних сил йому з 01.01.2008 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 50% від усіх складових грошового забезпечення. Наказом Начальника УМВС України в Рівненській області від 27.02.2008 №27 о/с внесено часткові зміни до наказу УМВС від 27.12.2007 №209 о/с, а саме вважати Позивача звільненим в запас збройних сил за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, що затверджене Постановою КМ Української СРС від 29.07.1991 N 114 (із змінами станом на день звільнення) на підставі свідоцтва про хворобу №134 від 19.02.2008 виданого ВЛК при УМВС України в Рівненській області. У відповідь на заяву представника позивача, листом від 25.11.2022 № 23933-24561/М-03/8-1700/22 відповідачем надано відповідь, за змістом якої 01.01.2008 позивачу призначено пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням 20 років вислуги в пільговому обчисленні, а тому підстав для нарахування додаткових 5% та виплати недоотриманих коштів з 07.11.2015 немає.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення зазначає, що позивач проходив службу в Органах Внутрішніх Справ України і з 31.12.2007 (враховуючи витяг з наказу начальника УМВС України в Рівненській області №27о/с від 27.02.2008 про внесення часткових змін до наказу УМВС від 27.12.2007 №209 о/с) звільнений у запас через хворобу (пункт б ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС), а зміни щодо умов звільнення зі служби в органах Нацполіції України стосуються лише осіб, що звільнилися зі служби в межах дії Закону України Про Національну поліцію, розмір його пенсії за вислугу років з дати призначення встановлено як 50% грошового забезпечення за 20 років служби. Враховуючи те, що позивача звільнено у запас, розмір пенсії визначений як 50% (за 20 років вислуги) від сум грошового забезпечення. Зважаючи на вищевказане, підстав для нарахування додаткових 5% немає. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 20.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням в грудня 2007 року зі служби в органах внутрішніх справ у Запас забойних сил з 01.01.2008 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 50% від усіх складових грошового забезпечення.

Наказом Начальника УМВС України в Рівненській області від 27.02.2008 №27 о/с внесено часткові зміни до наказу УМВС від 27.12.2007 №209 о/с, а саме вважати ОСОБА_1 звільненим в запас збройних сил за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, що затверджене Постановою КМ Української СРС від 29.07.1991 № 114 (із змінами станом на день звільнення) на підставі свідоцтва про хворобу №134 від 19.02.2008 виданого ВЛК при УМВС України в Рівненській області.

01.11.2022 представник позивача звернувся до відповідача про проведення перерахунку розміру та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з 50% до 55% відповідних сум грошового забезпечення з 07.11.2015 з урахуванням виплачених сум у зв`язку із звільненням зі служби через хворобу. До вказаного листа долучено копію витягу з наказу Начальника УМВС України в Рівненській області від 27.02.2008 №27 о/с.

У відповідь на вказане звернення, відповідач листом від 25.11.2022 № 23933-24561/М-03/8-1700/22 повідомлено, що за змістом якої 01.01.2008 ОСОБА_1 призначено пенсію згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням 20 років вислуги в пільговому обчисленні. Відповідач зазначає, що статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Крім того в листі вказано, що 02.07.2015 пункт «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено наступним змістом: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Відтак з врахуванням того, що позивач проходив службу в ОВС з якої звільнений ну запас через хворобу, а зміни щодо умов звільнення зі служби в органах Національної поліції України стосуються лише осіб, що звільнилися зі служби в межах дії Закону України «Про Національну поліцію», розмір його пенсії за вислугу років з дати призначення встановлено як 50% грошового забезпечення за 20 років служби. Підстав для нарахування додаткових 5% та виплати недоотриманих коштів з 07.11.2015 немає.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Спеціальним Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

29.12.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII від 23.12.2015 (далі - Закон № 900-VIII), яким внесені доповнення в ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, а саме: статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Відповідно до абзацу 2 п.15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію»).

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), який згідно з п. 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні Положення» набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. Закон України «Про Національну поліцію» був опублікований 06.08.2015, тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України «Про міліцію» є 07.11.2015.

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII передбачено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно зі статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ були врегульовані також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української PCP, затвердженим постановою Кабінету Міністрів PCР від 29.07.1991 №114. Відповідно до п.п. «б» п. 64 зазначеного Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Окрім цього, питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ було врегульоване також Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 №85 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2001 за №164/5355 (далі - Порядок №85).

Відповідно до п.п.1.63.5 п. 1.63 Порядку №85 за результатами медичного огляду військово-лікарські комісії виносять такі постанови: щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ: «Придатний до військової служби»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Потребує звільнення від виконання службових обов`язків (занять), відпустки за станом здоров`я», «Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку».

Згідно з п. 1.117.1 п. 1.117 Порядку №85, свідоцтво про хворобу у мирний час складається на осіб рядового й начальницького складу, визнаних непридатними до військової служби із зняттям з військового обліку, непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визначених непридатними до подальшого навчання за станом здоров`я.

З аналізу зазначених норм вбачається, що юридично визначальним фактом у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсії є сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до діючого законодавства та фіксація даного факту у відповідному документі - свідоцтві про хворобу.

Порядок №85, який регламентує діяльність військово-лікарських комісій містять чіткі приписи щодо форми та змісту прийнятих ними рішень за результатами медичного огляду осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ на предмет їх придатності за станом здоров`я до подальшої служби в органах внутрішніх справ.

З наведеного слідує, що ВЛК ГУМВС у Рівненській області є уповноваженим органом на проведення медичного огляду осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до служби в органах внутрішніх справ.

Видане позивачу свідоцтво про хворобу від 19.02.2008 № 134 є рішенням військово-лікарської комісії (прийнятим у межах повноважень та у спосіб визначений нормативними актами, що регламентують діяльність таких комісій), яке підтверджує непридатність позивача за станом здоров`я до служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи пенсійного фонду не наділені повноваженнями стосовно контролю за органами внутрішніх справ на предмет перевірки обставин з приводу наявності правових підстав для звільнення працівників поліції.

Форма свідоцтва про хворобу (Додаток №12), передбачена Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженим наказом МВС України від 06.02.2001 N 85 і містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби». Зміни до вказаного наказу у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліції» не вносилися.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем безпідставно не взято до уваги свідоцтво про хворобу № 134 від 19.02.2008, видане військо -лікарською комісією УМВС України в Рівненській області відповідно до якого позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, при призначенні пенсії позивачу на підставі ст. 12,13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення, як особі, звільненій зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки Позивач звільнений на підставі ч.1 п.2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), підставою для звільнення є свідоцтво про хворобу № 487 від 24.11.2014 року, форма вказаного свідоцтва затверджена Наказом МВС України від 06.02.2001 N 85, до якого не вносилися зміни, на Позивача поширюються норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому право позивача на пенсійне забезпечення не може бути порушено державою внаслідок невнесення змін до підзаконних нормативних актів.

Частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Правомірність свого рішення відповідачем в рамках даної справи не доведена, заперечення представника відповідача суд до уваги не приймає за їх необґрунтованістю.

Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 01.11.2022, а тому слід зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01.11.2022 за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням 5 (п`яти) процентів, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням в органах внутрішніх справ.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд враховує наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 цього Кодексу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

На виконання вимог частини четвертої статті 134 КАС України позивач подав до суду копії: договору про надання правничої допомоги, акту здачі-приймання наданих правничих послуг до договору, який містить детальний опис наданих послуг, ордер про надання правничої допомоги.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 2 частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справах №810/3806/18, №810/2816/18, №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року у справі №810/1502/18.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд встановив, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.11.2021, укладеного між адвокатом Курисем О.П. та позивачем, Замовник доручає Адвокату здійснити отримання відомостей для підготовки, підготовку, подання позовної заяви про визнання бездіяльності ГУ ПФУ в Рівненській області шодо не приведення розміру призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 50% до 55% протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку Клієнту раніше призначеної пенсії з 50% до 55%, а також здійснити представництво Клієнта в суді першої інстанції. Сторони домовились, що вартість наданих Адвокатом послуг щодо підготовки, подання позовної заяви, а також представництва Замовника на час судового розгляду в суді першої інстанції становитиме 2000 (дві тисячі) грн.

Згідно з квитанцією б/н від 02.03.2023 позивачем сплачено адвокату 2000,00 грн за надання правової допомоги відповідно до договору від 05.11.2021 .

Відтак, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 2000 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не здійснення перерахунку і підвищення пенсії на 5% ОСОБА_1 , як звільненому за станом здоров`я через хворобу, згідно п.2 ч. 1 ст. 77, абз. 2 п. 15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІ, п. «а» ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 51, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ неправомірною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 01.11.2022 пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення поліцейського за відповідною посадою, як звільненому за станом здоров`я через хворобу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 77, абз. 2 п. 15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580- VІІ, п.«а» ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 12.07.2023.

Суддя Олег ГРЕСЬКО