Справа № 160/19795/22
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/19795/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі №160/19795/22
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2022р. ОСОБА_1 звернулася за допомогою поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 1-5/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2022р. позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ГУ ПФУ в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви /а.с. 34/.

У встановлений судом строк позивачем на виконання ухвали суду від 13.12.2022р у даній справі було усунено недоліки позовної заяви і ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2023р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/19795/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін /а.с. 39/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що вона 21.02.2022р. звернулася із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах згідно п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але їй було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, вважає таку відмову необґрунтованою і безпідставною та такою, що порушує її право, тому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 26.09.2022 року № 96;

- визнати дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови у зарахуванні до загального та пільгового стажу періодів роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р., з 20.07.1990р. по 01.06.1994р. та з 01.06.2016р. по теперішній час, при призначенні пенсії на пільгових умовах протиправними;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу та пільгового стажу періодів роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р., з 20.07.1990р. по 01.06.1994р. та з 01.06.2016р. по теперішній час;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 21.02.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з зарахуванням до страхового стажу та пільгового стажу періодів роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р., з 20.07.1990р. по 01.06.1994р. та з 01.06.2016р. по теперішній час, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі №160/19795/22 адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 26.09.2022р. №96 «Про відмову в призначенні пенсії»; визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до загального страхового й пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р., з 20.07.1990р. по 01.09.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р.; зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового й пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р., а також періоди роботи з 20.07.1990р. по 01.09.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р. до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити з 21.02.2022р. ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»; стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. (Суддя Букіна Л.Є.) /а.с. 85-88/.

Відповідач - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 31.03.2023р. за допомогою системи «Електронний суд», безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу /а.с. 95-98/, в якій також містяться клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та клопотання про відстрочення сплати судового збору, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Чередниченко В.Є., Панченко О.М. /а.с. 102/.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю підстав для зарахування до загального страхового й пільгового стажу періодів роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р. що дає право на призначення пільгової пенсії відповідно до п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в цей період, відповідно до наданих позивачем довідок, страхові внески з її заробітної плати не сплачувались.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.04.2023р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі №160/19795/22 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи /а.с. 103/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 14.04.2023р. /а.с. 105/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2023р. у справі №160/19795/22 відмовлено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі №160/1975/22, апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі №160/19795/22 залишено без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги /а.с. 106/.

Відповідачем на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду від 17.04.2023р. у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги було усунуто /а.с. 112/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023р. у справі №160/19795/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі №160/19795/22 /а.с. 113/ і справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 23.05.2023р. /а.с. 114/, про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства /а.с. 116, 117/.

У зв`язку з тим, що суддя Панченко О.М., яка входить до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/19795/22, відрахована зі штату Третього апеляційного адміністративного суду на підставі подання заяви про відставку здійснено заміну складу колегії суддів у судовій справі №160/19795/22 відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі №160/19795/22 від 21.06.2023р. визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Коршун А.О., судді Іванов С.М., Чередниченко В.Є. /а.с. 119/.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 21.02.2022р. із заявою до ГУ ПФУ в Харківській області щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах як водію міського пасажирського транспорту.

Рішенням №96 від 26.09.2022р., яке прийнято ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки: « …відсутність необхідного пільгового стажу роботи. Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пільгових умовах пенсія за віком на призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу;

для жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За наданими вами документами, загальний страховий стаж складає 21 рік 3 місяці 29 днів, пільговий стаж - 6 років 2 місяці 3 дні.

Періоди роботи з 01.10.2003-27.08.2007 роки не враховано, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до ПФ РФ.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

В призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 21.02.2022р. відмовлено, за відсутності стажу на дату звернення та віку.» /а.с.25/.

Позивач не погодившись з вищезазначеним рішенням звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області.

Листом від 07.11.2022р. ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача про те, що її заява від 02.02.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», була розглянута та рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 09.02.2022р. відмовлено у її призначенні, оскільки на дату звернення за призначенням пенсії не досягнуто 55 років. ГУ ПФУ в Хмельницькій області було розглянуто заяву від 21.02.2022р. та рішенням № 96 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю на дату звернення необхідного стажу та віку. Також, зазначив про те, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р., оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків. Повідомило, що розглянути питання до зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 20.07.1990р. по 01.06.1994р. та з 01.06.2016р. по теперішній час можливо при умові надання відповідних довідок /а.с. 26-29/.

І саме рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 26.09.2022р. №6 про відмову у призначенні пенсії та зарахуванні спірного періоду до страхового стажу для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, обумовило звернення позивача до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент звернення із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017р. (далі- Закон №2148-VIII) внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-ІV.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону від 03.10.2017р. №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу:

для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;

для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті.

Таким чином з 01.10.2017р. (дата набрання чинності Закону №2148-VIII, яким були внесені зміни Закону №1058-ІV) порядок призначення пенсій за віком на пільгових умовах, одночасно регламентувався двома нормами права: пунктом «з» ст.13 Закону №1058-ІV та п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV

Рішенням Конституційного суду України від 23.01.2020р. № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII» :

- визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний суд України у зазначеному рішенні зробив висновок про те, що норми ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б» «г» статті 54 Закону № 1788 (зі змінами, які були внесені до нього) і якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій ст. 8 Конституції України, та порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином з 23.01.2020р. (дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020р. в справі № І-р/2020) діють положення ст. 13 Закону №1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, при цьому залишилися чинними відповідні положення Закону №1058-IV.

Тобто з 23.01.2020р. в Україні існують дві норми закону, які одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, за якими призначаються на пільгових умовах пенсія за віком: п. «з» ст.13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ та пункт 8 ч. 2 ст.114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VІІІ.

Спірні норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає: 50 років за ст.13 Закону №1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ); 55 років за п. 8 ч. 2 ст.114 Закону №1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VІІІ.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду при перегляді зразкової справи дійшла висновку, що таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України»).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56), згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач, яка на час звернення до відповідача досягла 50 років, мала страховий стаж роботи - 21 рік 03 місяці 29 днів, набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ і суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №96 від 26.09.2022р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з не досягненням позивачем віку для призначення такої пенсії.

Щодо зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи позивача з 20.07.1990р. по 01.06.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р., колегія суддів вважає необхідним зазначити.

Частиною 1 ст.24 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч. 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1-2 Порядку передбачено, що підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз наведених норм чинного законодавства, свідчить про те, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020р. у справі №291/99/17.

Щодо посилань відповідача про те, що періоди роботи з 20.07.1990р. по 01.06.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р. зараховані до страхового стажу, та зарахування до пільгового стажу періоди роботи з 20.07.1990р. по 01.06.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р. можливо лише при наданні відповідних довідок.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018р. у справі №687/975/17 (провадження № К/9901/110/17)

Отже у позивача наявна трудова книжка з відповідними записами про стаж роботи у спірний період, позивачу не потрібно додатково підтверджувати пільговий стаж роботи довідками з місця роботи або архівних установ.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2019р. №638/18467/15-а акцентував увагу, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, судом під час судового розгляду не встановлено, що відповідачем були здійснені дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити трудовий стаж позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок що позивач має право на зарахування цих періодів до страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо посилань відповідача у апеляційній скарзі про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р. в російській федерації.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій здійснюється виходячи із заробітної (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно до ч.2 та 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст.2 Федерального Закону російської федерації «Про трудові пенсії в російській федерації» від 17.12.2001р. № 173-ФЗ, який застосовувався до 01.01.2015р., страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Згідно до ч.1 ст.10 Федерального Закону російської федерації «Про трудові пенсії в російській федерації» від 17.12.2001р. № 173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996р. № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації (ч.1 ст. 14 Федерального Закону російської федерації «Про трудові пенсії в російській федерації» від 17.12.2001р. № 173-ФЗ).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах було надано довідку від 13.01.2022р. №03/01-12 про фактичну суму заробітку, видану ГУП г. Москвы «Мосгортранс», у якій зазначено, що «… В период с 01.01.2001 по 31.12.2011 согласно п.15 ч.1 ст.9 Федерального закону от 24.07.2009 №212-ФЗ иностранные граждане, временно пребывающие в РФ, не признавались застрахованными лицами и суммы выплат и иных вознаграждений не облагались страховыми взносами в Пенсионный фонд РФ…» /а.с. 23/.

Таким чином, колегія суддів, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у цій справі, вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу періоду роботи з 01.10.2003р. по 27.08.2007р. для призначення пенсії за віком на пільгових умовах діяв в межах повноважень, оскільки в цей період страхові виплати не сплачувались, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а рішення суду від 06.03.2023р. підлягає скасуванню, позов необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи позовні вимоги по суті колегія суддів вважає, що позивач має встановленими вищезазначеними нормами законів право на зарахування періоду роботи з 20.07.1990р. по 01.09.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р. до пільгового стажу для обчислення розміру пенсії за віком на пільгових умовах, отже відповідач не зарахувавши такий стаж допустив протиправну бездіяльність, а тому позовні вимоги позивача про визнання такої бездіяльності протиправною підлягають задоволенню, а відповідача необхідно зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умова та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Вирішуючи питання судових витрат, з урахуванням ст. 139 КАС України та частковому задоволенні позову, колегія суддів вважає необхідним, стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати на сплату судового зору у розмірі 992,40грн. за подання адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023р. у справі №160/19795/22 - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до загального страхового й пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 20.07.1990р. по 01.09.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового й пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.07.1990р. по 01.09.1994р. та з 01.06.2016р. по 31.01.2022р. до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 992,40грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.

Постанова виготовлена та підписана 11.07.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко