Справа № 460/10406/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2023 року м. Рівне №460/10406/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Величко О.М.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просила суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.02.2023 №1196/, №1197/, №1198/, №1199/.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем, на її думку, за результатами позапланової перевірки, незаконно донараховано податкові зобов`язання зі сплати ПДВ внаслідок заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 255597,00 грн. Просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08.05.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 05.06.2023 на 09:30 год.

Відповідач щодо позову заперечив та подав відзив у якому зазначив, що позивачем в порушення вимог Податкового кодексу України безпідставно віднесено на витрати придбання палива та оливи, а також запчастин для ремонту транспортних засобів. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 05.06.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 26.06.2023 на 10:30 год.

У судовому засіданні, призначеному на 26.06.2023, представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених у позовній заяві підстав. Просив повністю задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Просила повністю відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства проведеної у ФОП ОСОБА_1 , 11.01.2023 складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету №215/Ж5/17-00-24-05-17/ про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКГШ НОМЕР_1 ), щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах (далі Акт перевірки).

В резолютивній частині Акта перевірки зазначено: "Перевіркою дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні ФОП ОСОБА_1 у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2022 року (реєстр № від 17.11.2022) від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, встановлено:

1. порушено п.189.1 ст.189, пп. "г" п.198.5 ст. 198, п.198.6 ст.198, п.200.2, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме: заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 255597 грн., в т.ч. за лютий 2022р. - 26767 грн., за березень 2022р. - 3774 грн., за квітень 2022р. - 30227 грн., за травень 2022р. - 15479 грн., за червень 2022р. - 7317 грн., за липень 2022р. - 31512 грн., за серпень 2022р - 56011 грн., за вересень 2022р. - 37403рн., за жовтень 2022р. - 47107 грн. та завищення податкового кредиту на суму ПДВ 2896,00грн, а саме 132,00грн у березні 2022р., 97,00грн у травні 2022р., 2667,00грн у жовтні 2022р., що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) за жовтень 2022 року на суму 103394грн., та завищення суми бюджетного відшкодування на 60745грн (липень 2022р. - 22962грн., серпень 2022р. - 13815грн, вересень 2022р. - 14618грн, жовтень 2022р. - 9350грн) та донараховано податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 94354грн. у т.ч. в т.ч. за лютий 2022р. - 4599 грн., за березень 2022р. - 1983 грн., за квітень 2022р. - 20285 грн., за травень 2022р. - 9389 грн., за червень 2022р. - 19698 грн., за липень 2022р. - 10710 грн., за серпень 2022р. - 16583 грн., за вересень 2022р. - 1821грн., за жовтень 2022р. - 9285 грн.;

2. порушення п.201.1, п.201.10 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме: не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 255597грн., в т.ч. за лютий 2022р. - 26767 грн., за березень 2022р. - 3774 грн., за квітень 2022р. - 30227 грн., за травень 2022р. - 15479 грн., за червень 2022р. - 7317 грн., за липень 2022р. - 31512 грн., за серпень 2022р. - 56011 грн., за вересень 2022р. 37403грн., за жовтень 2022р. - 47107 грн.".

За змістом Акта перевірки, при перевірці податкових зобов`язань нарахованих за операціями на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, встановлено заниження податкового зобов`язання у квітні 2022 року на суму ПДВ 3000,00 грн. (податкова накладна №6 від 07.04.2022, виписана ПП "ДЕВІК" () на загальну суму 18000,00 грн) та завищення у липні 2022 року на суму ПДВ 3000,00 грн. (розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 18.07.2022 №1 до податкової накладної №6 від 07.04.2022, виписана ПП "ДЕВІК" () на загальну суму -18000,00 грн.).

Перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) (реєстр. № від 17.11.2022р.) встановлено їх заниження на суму 255597грн., в т.ч. за лютий 2022р. - 26767 грн., за березень 2022р. - 3774 грн., за квітень 2022р. - 30227 грн., за травень 2022р. - 15479 грн., за червень 2022р. - 7317 грн., за липень 2022р. - 31512 грн., за серпень 2022р. - 56011 грн., за вересень 2022р. - 37403рн., за жовтень 2022р. - 47107 грн. При перевірці податкових зобов`язань нарахованих відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, а саме: за операціями, що оподатковуються за основною ставкою, встановлено заниження податкового зобов`язання на 255597,00 грн.

На підставі висновків Акта перевірки прийнято оскаржувані у справі податкові повідомлення-рішення від 14.02.2023 №1196/, №1197/, №1198/, №1199/, не погоджуючись з якими позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України (далі також ПК України), у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Отже, у разі придбання товарів/послуг, які не використовувалися в господарській діяльності, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України Кодексу.

Списання палива і мастильних матеріалів здійснюється, виходячи з даних про пробіг автомобіля та норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті".

Як встановлено судом, придбання пального на території України здійснюється у ТОВ "ВЕСТ КАРД" на підставі договору №040417-02/09/21-ПГ273 від 02.09.2021.

У ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період (станом на 31.10.2022) наявні у власності наступні основні засоби (транспортні засоби) DAF XF 105.460, ДНЗ - НОМЕР_2 , VOLVO FH 13, ДНЗ - НОМЕР_2 , DAF XF 460 FT, ДНЗ - НОМЕР_3 ; DAF XF 460 FT, ДНЗ - НОМЕР_4 ; DAF XF 460 FT, ДНЗ - НОМЕР_5 ; DAF XF 105.410, ДНЗ - НОМЕР_6 . В період охоплений перевіркою фізична особа - платник податків ОСОБА_1 здійснювала перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України.

Відповідач безпідставно зазначає, що списання палива і мастильних матеріалів здійснювалося з порушенням вимог Наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 №43 (із змінами та доповненнями) "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті", так як застосування вказаних норм є необов`язковим для позивача, оскільки цей галузевий нормативний акт призначений для планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, тобто може бути застосованим лише щодо визначеного в ньому кола суб`єктів, до яких позивач, будучи фізичною особою-підприємцем, не відноситься. Крім того, зазначений нормативно - правовий акт не може визначати прав та обов`язків позивача, оскільки не пройшов державної реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Слід врахувати, що витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів конкретного платника, що підлягають врахуванню при визначенні його оподатковуваного доходу, не обов`язково мають дорівнювати цим нормативам, тим більш, що транспортні засоби, що належать позивачу не включені до додатків до цього наказу. А відтак відповідні витрати мають визнаватися на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2020 у справі №826/13368/15, у постанові від 15.02.2023 у справі № 826/1269/16, яка повинна враховуватися судом згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

Із цього слідує, що висновки і власні розрахунки відповідача про невикористання позивачем придбаних товарно-матеріальних цінностей (дизельного палива) в господарській діяльності не ґрунтуються на вимогах закону та вочевидь не можуть відповідати дійсності.

Позивач з метою обліку пального під час здійснення господарської діяльності керувався власними, встановленими нормами витрат пального, які розраховані з огляду на характеристики, технічний стан та рік випуску належних йому автомобілів, та враховують вагу вантажів, які перевозяться, а також не перевищують максимальні норми витрат встановлені виробником та здійснені за результатами підрахунку та аналізу витрат за 2021 рік на підставі подорожніх листів, показів одометрів автомобілів та фактичних витрат під час надання послуг з перевезення вантажів.

Прийняттю зазначених наказів передували контрольні заміри витрат палива для вантажних автомобілів за кожен рейс та контрольних замірів норм витрат дизельного палива відповідно.

Відтак, при нормуванні витрат дизельного палива та задоволення потреб рухомого складу транспортних засобів у паливно-мастильних матеріалів, позивач керувався фактичними нормами витрат, розрахованими щодо кожного конкретного автомобіля виходячи із визначених для нього показників, а відповідні витрати пального в цьому разі були підтверджені наявними відповідними первинними документами, що враховували навантаження, відстань, час простою та інші фактори.

Таким чином, є необґрунтованими доводи відповідача про завищення (недоведення) позивачем витрат, виходячи із розрахунку витрат палива та мастильних матеріалів відповідно до Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 №43 та їх не підтвердженням в господарській діяльності платника.

За змістом пункту 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В силу підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Згідно підпункту 177.4.5 ПК України цієї ж норми, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

У пункті 44.1 статті 44 ПК України зазначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що фізична особа підприємець має право віднести будь-які витрати до складу витрат за умови їх здійснення в межах власної господарської діяльності та їх належного документального підтвердження і відображення таких витрат у Книзі обліку доходів і витрат.

Так, судом встановлено і відповідачем не спростовано, що в господарській діяльності позивача було використано товарно-матеріальні цінності, а саме: запчастини, комплектуючі, що встановлювались на належні позивачу транспортні засоби.

Придбання ТМЦ підтверджується видатковими накладними, актами приймання-передачі товарів, актами приймання-передачі послуг, наказами про списання ТМЦ використаних в господарській діяльності.

Використання придбаних товарно-матеріальних цінностей (запчастин) підтверджується актами на списання запасних запчастин, що складалися по мірі придбання та встановлення їх на транспортні засоби. У зв`язку з тим, що придбані запчастини використовувалися відразу після придбання, складського зберігання не здійснювалося, у зв`язку з чим неможливо було провести інвентаризацію.

Ревізорами не встановлено факту не використання в господарській діяльності придбаних товарно-матеріальних цінностей, а висновки ґрунтуються виключно на власних припущеннях та не ґрунтуються на фактичних матеріалах справи.

Стосовно вказівки відповідача на відсутність залишків ТМЦ на кінець звітного періоду, як і ненадання інших відомостей щодо з`ясування відстані пройдених маршрутів, ТТН, подорожніх листів, тощо, суд зазначає, що в цьому випадку позивач, будучи на загальній системі оподаткування, має обов`язок вести Книгу обліку доходів і витрат.

Форма та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджені наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481.

Вказаним Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення залишку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування. Поняття "запаси" визначено П(С)БО 9 "Запаси".

Водночас, п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1996 № 996 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який веде підприємство.

Тобто, в цьому випадку дія цього Закону не поширюється на таку категорію суб`єктів господарювання як фізичні особи - підприємці. Отже, нормами чинного законодавства обов`язок щодо ведення товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній систем оподаткування не передбачений.

Тому твердження контролюючого органу про те, що оскільки придбані ТМЦ не значиться в позивача в залишках станом на час проведення перевірки, тому вони використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, є безпідставним. В цьому випадку, як зазначалося судом вище, придбані ТМЦ (дизельне паливо) були використані позивачем в перевіряємий період для забезпечення рухомого складу транспортних засобів, тобто в межах господарської діяльності позивача.

Таким чином, висновок відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість у періоді, що перевірявся, є необґрунтованим. Як наслідок, немає підстав вважати правомірним посилання контролюючого органу на завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового періоду за період перевірки.

Надання послуг перевезення вантажів підтверджується актами здачі-прийняття робіт, міжнародними товарно-транспортними накладними, СМР, подорожніми листами вантажного автомобіля в міжнародному сполученні.

Згідно з абз. 1 та абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1996 № 996, первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Визначення поняття господарської операції також наведене у ст.1 вказаного Закону, згідно положень якої господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1996 № 996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 05.11.2019 в справі за № 804/1571/15, за умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.

ФОП ОСОБА_1 підтвердила факт отримання товару від контрагентів належними та допустимими доказами, що описані в Акті перевірки, а також підтвердила рух активів за наслідками отримання таких товарів згідно банківських документів.

Відповідно, тлумачення податковим органом порядку укладання та підтвердження укладення договорів є втручанням в господарську діяльність позивача і не ґрунтується на положеннях законодавства.

Твердження відповідача, що для перевірки не було надано запитувані документи, не відповідає фактичним обставинам справи, - згідно наданих листів про надання документів, до кожного з них надано відповідь з копіями документів для проведення перевірки, на яких ревізор ставив відмітку про отримання.

Таким чином матеріалами справи підтверджується дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства щодо подання податкової звітності зокрема з податку на додану вартість та відсутність доказів порушення податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Отже, податкові повідомлення-рішення від 14.02.2023 №1196/, №1197/, №1198/, №1199/ є протиправними та підлягають скасуванню.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За сукупності викладених обставин, позов підлягає задоволенню повністю.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3144,90 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.02.2023 №1196/, №1197/, №1198/, №1199/.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір в сумі 3144,90 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська область,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений з урахуванням часу перебуванням судді у відпустці 10 липня 2023 року

Суддя С.А. Борискін