Справа № 420/16993/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 липня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Селянського (фермерського) господарства «БЕЛІК» про забезпечення позову у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «БЕЛІК» до Головного управління ДПС в Одеській області, треті особи - Державна податкова служба України, Окнянська селищна рада Подільського району Одеської області, про визнання протиправними і скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

встановив:

Селянське (фермерське) господарство «БЕЛІК» (далі позивач, СФГ «БЕЛІК»), в інтересах якого діє адвокат Тіора Юрій Парфірійович, звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі відповідач, ГУДПС в Одеській області), в якому просить визнати протиправними і скасувати рішення ГУ ДПС в Одеської області від 31.03.2023 про опис майна СФГ «БЕЛІК» № 14/15-32-13-08 у податкову заставу та податкову вимогу від 31.03.2023 №0-1532 про термінову сплату суми податкового боргу в розмірі 3179114,82 грн.

Протиправність оскаржених рішень позивач фактично мотивує неврахуванням відповідачем тієї обставини, що строк сплати грошового зобов`язання з орендної плати за землю ще не настав, оскільки згідно із умовами договорів оренди земельних ділянок з додатковими угодами до них, встановлений строк сплати орендної плати за першій рік користування земельною ділянкою орендарем не пізніше 30 календарних днів з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Разом із позовною заявою також подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ГУДПС в Одеській області проводити опис майна СФГ «БЕЛІК» у податкову заставу.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову мотивовано тим, що проведення співробітниками ГУ ДПС в Одеської області опису майна СФГ «БЕЛІК» у податкову заставу унеможливлює поновлення прав СФГ «БЕЛІК», оскільки поданий до адміністративного суду позов про скасування вищевказаного рішення буде марним, адже не забезпечить належний захист прав СФГ «БЕЛІК», як платника податків. При цьому, заходи щодо опису майна у податкову заставу, яке в подальшому може бути реалізовано на публічних торгах, завдасть значної шкоди СФГ «БЕЛІК», що унеможливлю подальше ведення господарської діяльності. На теперішній час підприємством проводяться сільськогосподарські роботи по збору врожаю зернової продукції, а будь-які дії податкового органу, направлені на обмеження діяльності підприємства у вказаний період, опис сільськогосподарської техніки з можливою подальшої її реалізацією на публічних торгах, фактично заблокує діяльність СФГ «БЕЛІК», що призведе до значних матеріальних втрат, не надасть можливості для своєчасного збору врожаю.

Відповідно до частин 1 5 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ураховуючи наведене, суд розглядає подану позивачем заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи).

Оцінюючи наявність підстав для забезпечення позову, суд виходить з такого.

Згідно з статтею 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У даному випадку позивачем в заяві не наведено обґрунтування наявності підстав для забезпечення позову і не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, сам по собі опис майна платника податків у податкову заставу не унеможливлює подальше ведення господарської діяльності, оскільки в силу статті 92 Податкового кодексу України платник податків зберігає право користування майном, що перебуває у податковій заставі.

Щодо доводів позивача про загрозу реалізації на публічних торгах майна, що перебуває у податковій заставі, то позивач не надав доказів вжиття відповідачем заходів, передбачених статтею 95 Податкового кодексу України та спрямованих на продаж майна платника податків.

Тобто, позивачем жодним чином не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 152, 154, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства «БЕЛІК» про забезпечення позову у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «БЕЛІК» до Головного управління ДПС в Одеській області, треті особи - Державна податкова служба України, Окнянська селищна рада Подільського району Одеської області, про визнання протиправними і скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя А.С. Пекний