Справа № 160/7904/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2023 року Справа № 160/7904/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень за листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень 2023 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень 2023 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач з 25.02.2022 року був мобілізований до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України. ІНФОРМАЦІЯ_1 на Бахмутській трасі в районі н.п. Курахово Донецької області під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, позивач потрапив під ворожий обстріл та отримав поранення. Позивачу було надано медичну допомогу, прооперовано та проведено інші медичні заходи. Із серпня 2022 року позивач знаходився на лікуванні у Німеччині, на теперішній час продовжує лікування в Україні. Відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров?я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Починаючи з місяця, в якому позивач отримав поранення, з травня 2022 року по листопад 2022 року, йому у повному обсязі виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень. Однак, з грудня 2022 року по дату звернення з позовом, позивачу виплачувалось грошове забезпечення без додаткової грошової винагороди. Вказану бездіяльність військової частини позивач вважає протиправною, внаслідок чого звернувся до суду з адміністративним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
16.06.2023 року до суду надійшов від Військової частини НОМЕР_1 відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 02 березня 2022 року згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 № 63. У травні 2022 року ОСОБА_1 отримав поранення та до теперішнього часу проходить лікування. З 18 жовтня 2022 року редакція пункту 1 постанови КМУ № 168 діяла у редакції, яка додатково передбачала, що виплати додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Виплата додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану згідно постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 за листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень 2022 року не здійснювалась, у зв`язку з відсутністю військовослужбовця в наказах командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2022 № 6291, від 05.01.2023 № 191, від 05.02.2023 № 741, від 05.03.2023 № 1409 на відповідну виплату.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02 березня 2022 року солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 № 63.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2022 року № 134 солдат ОСОБА_1 , стрілець-снайпер 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 вибув до лікувального закладу до міської лікарні м. Курахове, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманих під час ведення бойових дій.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2022 року № 152 відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим поранення або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення), солдата ОСОБА_1 , стрільця-снайпера 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира 53 окремої механізованої бригади, з 13 травня 2022 року.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 року № 5 відповідно до пп. 15 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та до п. 9 розділу 1 наказу МОУ від 07.06.2018 року № 260, у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні солдата ОСОБА_1 , який знаходить у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , знято з грошового забезпечення з 01 грудня 2022 року.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 року № 88 у зв`язку з підтвердженням довготривалого лікування солдата ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні Військової частини НОМЕР_1 , поновлено на грошовому забезпеченні з 01 грудня 2022 року.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.03.2023 року № 88 вважати таким, що вибув із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Збройних Сил Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманими під час ведення бойових дій, продовжити термін лікування до ДНП «Центр комплексної реабілітації «Галичина», солдат ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2023 року № 142 вважати таким, що вибув із складу сил і засобів, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Збройних Сил Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням, контузією, травмуванням, отриманими під час ведення бойових дій, продовжити термін лікування до ДНП «Центр комплексної реабілітації «Галичина», солдат ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідки №1666 про тимчасову непрацездатність підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «ДОКБМ» у відділенні щелепно-шиєвої хірургії КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова» з 11.05.2022 по 21.05.2022.
В подальшому, позивач постійно проходив лікування у медичних закладах України та Німеччини, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.
Згідно довідки військово-лікарської комісії№ 693/1 від 21 березня 2023 року, солдат ОСОБА_1 , 1984 року народження, Військова частина НОМЕР_1 , призваний у Збройні сили України Новомосковським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області, в ЗС України з березня 2015 року по квітень 2016 року, з липня 2016 року по липень 2019 року, з серпня 2020 ро ку по жовтень 2020 року, з лютого 2022 року.
Проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю ВМКЦ Західного регіону 21 березня 2023 року.
Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв?язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки вогнепального осколкового поранення лівої кисті з вогнепальним переломом другої, третьої, п?ясних кісток, правої половини грудей, правого передпліччя, лівого стегна з вогнепальним переломом стегнової кістки та правої гомілки з вогнепальним переломом та дефектом кісткової тканини обох гомілкових кісток (11.05.2022), хірургічної обробки позавогнишевого металоостеостеосинтезу лівої стегнової та правої векликогомілкових кісток (11.05.2022), повторної хірургічної обробки (20.05.2022, 21.05.2022, 23.05.2022, 24.05.2022, 27.05.2022, 30.05.2022, 02.06.2022, 06.06.2022, 09.06.2022), аутопермопластики ранового дефекту правої гомілки розщепленим клаптем (09.06.2022), перемонтажу апаратів зовнішньої фіксації (25.07.2022), перемонтажу апарата зовнішньої фіксації лівого стегна (23.09.2022), перемонтажу апарата зовнішньої фіксації великогомілкової кістки (14.10.2022), повторних хірургічних обробок (20.10.2022, 27.10.2022, 31.10.2022, 02.11.2022, 04.11.2022, 07.11.2022, 16.11.2022, 22.11.2022, 25.11.2022, 29.11.2022, 01.12.2022, 05.12.2022, 08.12.2022, 12.12.2022, 15.12.2022, 19.12.2022, 22.12.2022), аутодермопласики рани правої гомілки (22.12.2022) у вигляді зміцнілих рубців, консолідованих переломів другої та третьої п?ясних кісток з дефектом кісткової тканини основи, невірно консолідованого перелому лівої стегнової кістки та повільно консолідуючого перелому гомілкових кісток з наявністю апаратів зовнішньої фіксації, наявності множинних дрібних металевих уламків, нестійкої контрактури лівого колінного та правого гомілково-ступневого суглобів з тимчасовим порушенням функції нижніх кінцівок. Наслідки ВТ (11.05.2022) вогнепального осколкового поранення нижньої зони обличчя, передньої поверхні шиї з вогнепальним багатоуламковим переломом тіла та гілки нижньої щелепи справа, операцій: ПХО ран нижньої зони обличчя та передньої поверхні шиї (11.05.2022); відкритої репозиції, металоостеосинтезу тіла та гілки нижньої щелепи справа (17.05.2022) у вигляді консолідованого перелому гілки та тіла нижньої щелепи з наявністю металоконструкції, дефекту кісткової тканини альвеолярного паростка нижньої щелепи справа розміром до 4 см, післятравматичної адентії нижньої щелепи з відсутністю 47, 46, 45, 44, 43, 42, 41, 31, 32, 33, 34, 36 зубів, зміцнілих рубців підщелепової, підбородної ділянки, передньої поверхні шиї із помірним порушенням функції жування. Зміцнілий рубець передньої поверхні шиї після трахеостомії (11.05.2022). Наслідки вибухової травми (11.05.2022): ЗЧМТ, струсу головного мозку без порушення функцій нервової системи.
Поранення, ТАК, пов?язане з проходженням військової служби (Довідка про травму відсутня). Згідно класифікатору розподілу травм за ступенем тяжкості: дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007).
Вторинна часткова адентія верхньої щелепи з відсутністю 14,15,16,17,24,25,26 зубів. Захворювання. НІ, не пов?язане з проходженням військової служби.
На підставі статті 81 Розкладу хвороб, потребує переведення для продовження лікування (реабілітації) до Державної установи «Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Галичина» терміном на 60 календарних днів.
Станом на час звернення до суду з позовом, позивач проходив курс лікування (реабілітації) у Державному некомерційному підприємстві «Центр комплексної реабілітації «Галичина» у філії «Реабілітаційний комплекс смт. Великий Любінь».
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 б/н та без дати, яка надана ОСОБА_1 , про нараховані та перераховані суми додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року з липня 2022 року по червень 2023 року:
- у липні 2022 року:
нараховано 100000, 00 грн. за 30 діб березня 2022 року, виплачено 95 322,58 грн.;
нараховано 100000,00 грн за 30 діб квітня 2022 року, виплачено 98 500,00 грн.;
нараховано 100000,00 грн. за 31 добу травня 2022 року, виплачено 98 500,00 грн.;
нараховано 100000,00 грн. за 30 діб червня 2022 року, виплачено 98 500,00 грн.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в листопаді - грудні 2022 року та січні, лютому березні 2023 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацем 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
При цьому, суд не вбачає підстав для застосування вказаного пункту до спірних правовідносин, оскільки Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМ № 793 від 07.07.2022, тоді як позивач направлений на лікування після отриманого поранення 12.05.2022 року.
В контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на положення статті 58 Конституції України, за змістом якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Згідно рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Враховуючи, що після внесення змін Постановою КМУ № 793 від 07.07.2022 виникли додаткові процедури правового регулювання, які можуть спричинити ускладнення процедури виплати винагороди в розмірі 100 000 гривень, тому вказані положення не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи згідно медичної документації ОСОБА_1 отримав поранення та прибув у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова» 11.05.2022 року.
Згідно довідки військово-лікарської комісії № 693/1 від 21.03.2023 року поранення позивача пов?язане з проходженням військової служби та відноситься до тяжких.
З наведених вище доказів вбачається, що позивач з 11.05.2022 року перебував у різних лікувальних закладах України та Німеччини на стаціонарному лікуванні після тяжкого поранення. Станом на час звернення з позовною заявою позивач проходив курс лікування (реабілітації) у Державному некомерційному підприємстві «Центр комплексної реабілітації «Галичина» у філії «Реабілітаційний комплекс смт. Великий Любінь».
Як вбачається з довідки, Військової частини НОМЕР_1 , яка надана ОСОБА_1 , про нараховані та перераховані суми додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, з березня по жовтень 2022 року, грошова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачена позивачу, в тому числі й за час лікування після отриманої травми з травня по жовтень 2022 року, тобто відповідач не заперечує право на оплату вказаної винагороди під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні.
Суд зазначає, що обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються вищевказаними довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), а також наявними в матеріалах справи копіями медичної кардокументації.
А отже, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом всього строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
При цьому, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, лише за період з травня по жовтень 2022 року, що є грубим порушенням прав позивача.
Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
При цьому, пунктом 1 глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Однак приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд звертає увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).
Частиною першою статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
У Рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).
Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п?ятою статті 122 КАС України.
Наведене дає суду підстави для висновку, що станом на час звернення до суду з позовною заявою, строк звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду не був обмежений будь-яким строком.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 у період листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень 2023 року, та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу вказану додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень 2023 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Враховуючи, що позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має пільгу щодо сплати судового збору та за подання позовної заяви судовий збір не сплачував, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.
У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. у відпустці, рішення ухвалене в перший робочий день.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 гривень за листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень 2023 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень 2023 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна