Справа № 336/5258/22
Суддя: Вайнраух Л. А.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/5258/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, поданим в порядку адміністративного судочинства,-

без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань сторін про інше, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за допомогою засобів поштового листування 07.10.2022 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, просить визнати протиправними дії інспектора - сержанта поліції Андрійченка Тимура Ігоровича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5955294 від 29.09.2022 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, внаслідок порушення п.2.1.б ПДР, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення. 15.05.2023 до суду подано позовну заяву у оновленій редакції із врахуванням необхідності усунути її недоліки.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.09.2022 о 10 год. 50 хв. інспектором сержантом поліції Андрійченко Т.І., який перебуває на публічній службі у відповідача, відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії EAP N5955294 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за порушення п.2.1.б ПДР, а саме, за керування транспортним засобом особою без реєстраційних документів на транспортний засіб.

Із зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки безпосередньо головною причиною його зупинки названо перевищення швидкості, яке зафіксоване на прилад TruCAM. Позивачу запропоновано ознайомитись з відеозаписом, на якому зафіксоване перевищення швидкості. 3 наданого запису не зрозуміло, з якого саме автомобілю зафіксовано швидкисний режим. На його зауваження, що прилад TruCAM не встановлено штатно та не закріплено відповідним кріпленням, що є обов?язковим, інспектор Андрійченко Т.I. не відреагував. Так, інспектор Андрійченко Т.1. звернувся до позивача з вимогою надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Як стверджує ОСОБА_1 , на його вимогу негайно об 11 год. 01 хв. надано посвідчення водія, а у зв?язку з тим, що автомобіль «MERCEDES-BENZ» НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким він керував, належить іншій особі, представник власника негайно допоміг знайти реєстраційний документ всередині вищевказаного засобу. ОСОБА_1 зауважує, що особисто передав інспектору документ. Проте, ігноруючи його зміст, він почав складати постанову про порушення ПДР, на надавши докази скоєння правопорушення. ОСОБА_1 наголошує, що йому не надано і не запродановано відповідну юридичну допомогу.

Позивач звертає увагу суду на тому, що жодним наказом МВС України не наданий дозвіл на використання зазначеного технічного приладу працівниками поліції. Наразі тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 N1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки NUA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 не є чинним з 02.11.2015. За змістом позовної заяви оскаржувана позивачем постанова містить посилання на застосування працівником поліції вимірювача швидкості із зазначенням іншої моделі «TruCAMTC000571».

3 огляду на викладене, подання позивачу сигналу про зупинку під час керування транспортним засобом було безпідставним, як стверджує ОСОБА_1 . Крім того, обставини, викладені у наведеній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, а збирання і фіксування доказів правопорушення, розгляд адміністративної справи та винесення постанови у справі проведені з порушенням вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, внаслідок протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного із порушенням норм матеріального права, за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, із посиланням на ст.245, 280 КУпАП, ст.25,77 КАСУ України ОСОБА_1 просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14.10.2022 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для їх виправлення у визначений в ухвалі суду спосіб. 01.11.2022 позовну заяву повернуто позивачу з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст.169 КАС України. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2022 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Справа передана визначеному головуючому судді 17.04.2023 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.04.2023. Враховуючи, що позивач оскаржив ухвалу суду від 01.11.2022 з підстав неотримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, відповідно, недоліки, вказані в ухвалі суду від 14.10.2022 не усунуті, суддею встановлено підстави для продовження строку для усунення недоліків, про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, призначено судове засідання, ухвалено згідно з ч.2 ст.269 КАС України копію позовної заяви та доданих до неї документів направити відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, за необхідності - надати для ознайомлення в судовому засіданні. Роз`яснено, що відзив на позовну заяву (відзив) відповідач вправі подати до судового засідання у справі. Роз`яснено, що відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами..

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст.159, ч.1 ст.261 КАС України, подав відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, заявлено клопотання про поновлення строку на його подання, яке, на переконання суду, розгляду не підлягає, адже із урахуванням дати отримання позовної заяви та строку надіслання відзиву, вказаний процесуальний строк не пропущений. Так, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки він не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, крім того, доказів порушення прав та процедури розгляду справи.

За змістом відзиву, поданого представником Департамента патрульної поліції А.Марченком, - 29.09.2022 поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Андрійченком Тимуром Ігоровичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Так, останній, керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» GL320CDI, днз НОМЕР_2 , в Дніпропетровській обл., Дніпровському р-н, с. Братське, шосе Запорізьке, в районі будинку 5, не надав на вимогу інспектора реєстраційний документ на транспортний засіб, а саме, не мав при собі вище зазначеного реєстраційного документа на автомобіль, чим порушив п.2.1. «б» Правил дорожнього руху України.

При цьому, представник відповідача акцентує увагу суду, що вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України N1395 від 07.11.2015 та іншим вимогам чинного законодавства, зокрема щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Відзив додатків не містить (крім копії позовної заяви із реєстраційним штампом та копї довіреності представника).

Окремо наголошує представник відповідача, що на час підготовки відзиву запис з відеореєстратора, яким зафіксоване правопорушення, скоєне ОСОБА_1 , не зберігся з урахуванням положень п.9 розділу ХІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. Проте, показання працівників поліції, що зафіксували порушення, свідчать на користь правомірності та обґрунтованості рішення, що оскаржується.

Крім того, враховуючи способи захисту у справах даної категорії, вимога про визнання протиправними дії інспектора - сержанта поліції Андрійченка Тимура Ігоровича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути задоволена.

Із посиланням на ст.19 Конституції Украни, ст. 5,171, 251, 286 КАС України, ст.126, 222, 251, 252, 258 КУпАП, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», ст.23,35 Закону України «Про Національну поліцію», п.1.9, 2.1б, 2.4а Правила дорожнього руху, оскільки позивачем не надано переконливих доводів на користь своєї позиції у даній справі, ОСОБА_1 має намір уникнути відповідальності, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Порядок розгляду справи, постановлений в ухвалі суду від 17.05.2023, виключає проведення допиту свідків. Разом з цим, суд враховує й приписи ч.2 ст.77 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача. Крім того, згідно з ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи зміст заяв по суті справи, із наданими письмовими доказами, суд бере до уваги й особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, за приписами ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Із врахуванням вимог ч.6 ст.262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено. Крім того, не встановлено підстав й для здійснення виклику свідка, заявленого до допиту позивачем по тексту позовної заяви, без дотримання норми ст.92 КАС України, без подання відповідної заяви.

Інших заяв по суті справи до матеріалів справи не надходило, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як врегульовано ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як передбачено ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п.3 ч.3 ст.286 КАС України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.

Нормою ст.280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і доку-ментів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати, як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

За нормою п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі ст.222 КУпАП, правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, відноситься до компетенції Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Позивач в позовній заяві наполягає на відсутності в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає, що рішення відповідача винесене протиправно та необґрунтовано, з порушенням його особистих прав, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, відтак, висновки інспектора не відповідають її фактичним обставинам. Факт винесення оскаржуваної постанови стороною відповідача не оспорюється.

У відповідності до ч.2,4-5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Відповідно, протокол про адміністративне правопорушення не мав бути складений в межах провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» унормовано, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать, зокрема, водії транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, серед іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, судом встановлено, що 29.09.2022 об 11-00 годині, інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Андрійченком Тимуром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5955294, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Порушень швидкісного режиму з боку водія транспортного засобу даною постановою не встановлено.

Згідно з оскаржуваною постановою по Запорізькому шосе, 5 у с.Братське (без зазначення району та області) 29.09.2022 о 10-50 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» GL320CDІ, НОМЕР_3 , не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п.2.1б ПДР (керування транспортним засобом особою без реєстраційних документів на транспортний засіб). Оскаржувана постанова не містить додатків. Наявний підпис посадової особи, яка її винесла. Підпис особи, притягнутої до відповідальності, відсутній. Примітка про відмову від підпису відсутня. Засвідченої копії постанови відповідачем не надано.

Частина 1 статті 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавство.

Судом встановлено із врахуванням санкції ч.1 ст.126 КУпАП (штраф в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що на позивача накладено адміністративне стягнення у сумі 425,00 гривень, тобто, у передбаченому законом розмірі.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Ч.3 ст.18, п.1 ч.1, ч.3 ст.35 вказаного нормативно-правового акту врегульовано, що звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Суд звертає увагу сторін й на положення Постанови КМУ від 29.12.2021 №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану». Цей Порядок визначає механізм перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, крім обмежень, визначених Конституцією України. Так, за змістом п.4-7,10 перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення). Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. Уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках: якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом; якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення; порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

Так, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Зазначені положення свідчать про наявність низки підстав, що зумовлює необхідність зупинки транспортного засобу та перевірки документів водіїв, окрім вчинення правопорушення.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано у постанові порушенням 2.1 (б) ПДР України. Так, цим пунктом передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Судом досліджено відеозапис, доданий позивачем до позовної заяви на компакт-диску (три тотожні копії носіїв). Проте, на записі не відображено ані дати, ані часу зафіксованих подій, тому суд, з урахуванням вимог ст.73,75 КАС України, не бере до уваги зазначений доказ, як такий, що не відповідає критеріям належності та достовірності.

Ч.1-4 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вказані норми адміністративного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності та обґрунтованості свого рішення, зокрема, події адміністративного правопорушення та наявності його складу у діях позивача. Проте, у даній справі вказаний обов`язок не дотриманий.

Також суд не приймає доводи відповідача з приводу застосовності загального положення щодо обов`язку позивача щодо доказування у справі на підтвердження заявлених вимог, адже в даному випадку діє саме спеціальна норма.

Крім того, у відзиві представником відповідача наведено посилання на відеозапис, який не збережений із посиланням на положення п.9 розділу ХV Наказу МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015 за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Зазначеною нормою передбачено, що матеріали про адміністративні правопорушення (сторінки яких нумеруються та прошиваються) зберігаються в підрозділах поліції за місцем прийняття рішення протягом трьох років з дня накладення адміністративного стягнення. Після закінчення визначеного строку матеріали про адміністративні правопорушення підлягають знищенню комісією у складі не менше трьох осіб. Персональний склад комісії затверджується керівником відповідного підрозділу поліції. За наявності технічної можливості матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото- і кінозйомки, відеозапису, зберігаються в підрозділі поліції в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації порушення, а у випадку наявності інформації про оскарження - протягом строку оскарження та розгляду справи.

Проте, суд не приймає доводи відповідача, оскільки за змістом оскаржуваної постанови додатків у ній не міститься, зокрема, про наявність відеозапису не зазначено.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не доведено правомірності оскаржуваної постанови, як і наявності події і складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності.

Відповідно, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, - закриттю з підстав, встановлених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

З урахуванням змісту ч.3 ст.286 КАС України позовна вимога про визнання протиправними дії інспектора - сержанта поліції Андрійченка Тимура Ігоровича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не підлягає задоволенню, тому суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.1,3 ст.132, ч.1 ст.139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 496,20 гривень підлягає компенсації на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції, оскільки відповідачем у справі виступає посадова особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, шляхом стягнення зазначеної суми.

Стосовно судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, суд вважає за необхідним роз`яснити позивачу, що за змістом ч.1 ст.322 КАС України, у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, тому це питання під час ухвалення судом рішення не підлягає, адже не є компетенцією суду першої інстанції.

Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 132, 139, 143, 159, 205, 229, 241-246, 257, 262, 269-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі, поданий в порядку адміністративного судочинства, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №5955294 від 29.09.2022, винесену поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Андрійченком Тимуром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень на користь держави.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, - закрити.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код за ) на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 496,20 гривень (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2

Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м.Дніпро, Троїцька площа, буд. 2-А, е-mail: , інші дані невідомі.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження: вул.Ф.Ернста, буд.3, м.Київ, ;

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду складено та підписано 07.07.2023.

Суддя Л.А.Вайнраух