Справа № 520/1431/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 р. Справа № 520/1431/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 08.03.23 по справі № 520/1431/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, б. 3 під. 2) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у виплаті пенсії з підвищенням на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, починаючи з 01 березня 2022 року, у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, б. 3 під. 2) здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з підвищенням на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, починаючи з 01 березня 2022 року, у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність здійснення відповідачем після перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №520/6907/22 її виплати без підвищення на суму коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, що передбачено п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році». Наполягав, що розмір пенсії позивача з урахуванням вимог вказаної постанови повинен складати 25079,69 грн, однак відповідачем фактично здійснюється виплата пенсії у сумі 21999,73 грн, тобто без індексації, на отримання якої позивач має право з 01.03.2022.

Наголосив, що законодавчо максимальний розмір пенсії для осіб, що отримують пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осі, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не обмежений, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 у справі №1-38/2016 ч. 7 ст. 43 вказаного закону, якими встановлювались відповідні обмеження, визнано неконституційними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 у справі №520/1431/23 адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.03.2023, у справі № 520/1431/23 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення застосовано положення норм ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи законодавчого реформування пенсійної системи» в частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців без урахування того, що ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осі, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка аналогічна за змістом вказаній нормі та регулює аналогічні правовідносини, була визнана неконституційною, а тому зважаючи на наявну правову колізію та враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі № 240/7087/20, від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20, від 02 серпня 2022 року у справі № 240/1369/21, від 30 серпня 2022 року у справі № 440/994/20, у разі множинного тлумачення норм та існування правових «прогалин» суд має обирати найбільш сприятливий для позивача підхід, а тому у даній справі застосуванню підлягають норми закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону України «Про заходи законодавчого реформування пенсійної системи».

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та відсутності порушення прав позивача у зв`язку з не виплатою йому пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, суперечить нормам чинного законодавства, усталеній судовій практиці та засадам адміністративного судочинства, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Стверджував, що у випадках, коли у рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення (постанова Верховного Суду України від 05.11.2013 року у справі №21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 року № 8). З огляду на викладене, після перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 розмір пенсії позивача станом на 01.12.2019 склав 21999,73 грн. Також зауважив, що перерахунок пенсії позивачу проведено на підставі Постанови № 118, що підтверджується витягом з ПВП «Військові пенсії» від 01.03.2022, а основний розмір пенсії визначено з урахуванням індексації у межах максимального розміру пенсії.

Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії, зокрема Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 за № 3668-VI (далі також Закон № 3668) на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають застосуванню до позивача, законні підстави для виплати пенсії у іншому розмірі відсутні.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 12.10.2005 призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п. 2 Постанови № 118 проведено індексацію пенсії ОСОБА_1 , а саме, розмір пенсії підвищено на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, починаючи з 01 березня 2022 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі № 520/6907/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 82% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.12.2019 та обмеженні пенсії максимальним розміром з 01.12.2019 протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 82% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.12.2019 року з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених в довідці № 100/33455 від 17.06.2021 року (№33/41-905) про розмір грошового забезпечення, наданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області, здійснивши виплату суми перерахунку з урахуванням виплачених сум.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З копії протоколу перерахунку пенсії за пенсійною справою позивача вбачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року, ухваленого в справі № 520/6907/22, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром.

Після проведення перерахунку відповідачем здійснено виплату пенсії без нарахованої індексації, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118.

Основний розмір пенсії за справою позивача станом на 01.12.2022 становить 21999,73 грн, з урахуванням індексації - 25079,69 грн (індексація - 3079,96 грн), підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії - 21999,73 грн.

При цьому у відповіді позивачу від 21.12.2022 № 2000-0203-8/94480 відповідач зазначив, що на виконання Постанови №118 Головним управлінням з 01.03.2022 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації. У грудні поточного року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі № 520/6907/22, Головним управлінням з 01.12.2019 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром. Розмір пенсії ОСОБА_1 , встановлений станом на 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром, було зафіксовано на дату проведення перерахунку за рішенням суду. У подальшому, у зв`язку із проведенням перерахунків згідно змін в законодавстві, пенсія нараховується з урахуванням зафіксованого розміру. З 01.03.2022 основний розмір пенсії встановлено з урахуванням індексації відповідно до Постанови № 118 у межах зафіксованого розміру.

Тобто, позивачу нараховано індексацію відповідно до Постанови №118, проте остаточний розмір пенсії до виплати визначений без урахування такої індексації.

Позивач не погодився з невиплатою індексації до його пенсії, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності з боку відповідача порушень прав позивача у зв`язку з невиплатою з 01.03.2022 пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, оскільки після нарахування індексації, передбаченої Постановою № 118, її розмір перевищив визначений законом максимальний.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром суд зазначив, що станом на дату виникнення спірних правовідносин існував встановлений максимальний розмір пенсії (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), який з огляду на вимоги статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, яка рішенням Конституційного Суду від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 визнана неконституційною та втратила чинність лише з 12.04.2023, мав бути застосований відповідачем, зокрема, для визначення наявності підстав для виплати пенсії із врахуванням індексації відповідно до Постанови № 118. Врахувавши, що починаючи з 01.03.2022, розмір пенсії позивача без урахування індексації за Постановою № 118 становить 21999,73 грн, тобто перевищує встановлений законом максимальний розмір пенсії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно зі ст. 64 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені в Законі України від 3 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" ( далі Закон № 1282-XII)

Згідно зі ст.1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч. 5 ст.2 Закону № 1282-XII індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», п. 1 якої установлено, що з 1 березня 2022 року:

- перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14;

- у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до абз. 1 та 3 п. 2 Постанови № 118 з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

З наведеного слідує, що пенсії, призначені до 31.12.2021 або перераховані до 01.01.2021 відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з 01.03.2022 підлягають індексації відповідно до Постанови № 118. При цьому, вищевказана норма (п. 2 Постанови № 118) є бланкетною, оскільки відсилає до іншого закону, яким врегульовано питання щодо максимального розміру пенсій, призначених за Законом №2262-ХІІ.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем на виконання Постанови № 118 проведено нарахування індексації основного розміру пенсії, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії в пенсійній справі № 65, з якого вбачається, що пенсійним органом з 01.03.2022 позивачу проведено перерахунок виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 9952,02 грн, з урахуванням індексації базового ОСНП у розмірі 976 грн. (6975,46 * 0,140) та щомісячної доплати 2000 грн.

В подальшому, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі № 520/6907/22 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 виходячи з 82% грошового забезпечення (вислуга років 29), розмір пенсії після перерахунку без обмеження максимального розміру склав 21999,73 грн. Отже, на виконання зазначеного судового рішення відповідач скасував обмеження максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, яке застосовувалось раніше.

При цьому вказаний розмір пенсії розраховано без індексації, передбаченої п. 2 Постанови № 118.

Як вбачається з відповіді ГУ ПФУ в Харківській області від 21.12.2022 № 2000-0203-8/94480 розмір пенсії позивача станом на 01.12.2022 становить 21999,73 грн, з урахуванням індексації - 25079,69 грн (індексація - 3079,96 грн), підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії - 21999,73 грн.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем не заперечується право позивача на отримання індексації пенсії відповідно до Постанови № 118. Разом з цим, після проведення перерахунку на виконання судового рішення пенсійним органом хоча і нараховується індексація відповідно до Постанови №118, однак її виплата не здійснюється, оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 обмежується максимальним розміром, який складає 82 % від грошового забезпечення.

Відповідач в обґрунтування правомірності таких дій посилається на п.2 Постанови № 118, яка передбачає проведення індексації у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, та стверджує, що позивачу здійснено перерахунок та індексацію пенсії з 01 березня 2022 року з дотриманням норм чинного законодавства у межах максимального розміру пенсії. Однак, колегія суддів вважає неприйнятними такі твердження, з якими помилково погодився суд першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі за текстом - Закон № 3668-VI) якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення №7-рп/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі за текстом - Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017 внесено зміни до Закону № 2262-XII, а саме в частині сьомій статті 43 слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року", незважаючи на те, що частина 7 статті 43 Закону № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, оскільки внесені Законом № 1774-VIII до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, такі зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постановах від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 10.09.2021 у справі № 300/633/19, від 24.09.2021 у справі № 370/2610/17 та від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

Враховуючи, що на дату виникнення у позивача права на отримання індексації відповідно до п. 2 Постанови № 118 (березень 2022 року), розмір нарахованої позивачу пенсії внаслідок перерахунку на виконання судового рішення від 19.10.2022 відповідачем було обмежено максимальним розміром, в той час як ст. 43 Закону № 2262-XII не містила положень, за якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, дії відповідача щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, зафіксованим у розмірі, визначеному за наслідками перерахунку на виконання судового рішення (21999,73 грн), слід визнати такими, що не ґрунтуються на законі, тобто протиправними.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що посилання суду першої інстанції на приписи статті 2 Закону України №3668-VI, за якими максимальний розмір пенсії, призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ", не може перевищувати 10740 гривень, є необґрунтованим з огляду на таке.

Конституційний Суд України у згаданому Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати, призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ) прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7 рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі за текстом ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з огляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас, положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 1 статті 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7 рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі № 240/7087/20 та від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20.

З урахуванням вищенведеного, визнання неконституційними положень ст. 2 Закону №3668-VI (рішення Конституційного Суду від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022) лише з 12.04.2023 не надають пенсійному органу права обмежувати максимальним розміром пенсію позивача до цієї дати.

Колегія суддів зазначає, що оскільки п. 2 Постанови № 118 є бланкетною нормою та відсилає до іншого закону, яким врегульовано питання щодо максимального розміру пенсій, призначених за Законом № 2262-ХІІ, а з урахуванням вищевикладених висновків суду апеляційної інстанції обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовця не передбачено жодним нормативно-правовим актом, положення Постанови № 118, якими визначено, що пенсії підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абз. 2 п. 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, не можуть бути застосовані до позивача.

Крім того, у спірних правовідносинах рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі 520/6907/22 підтверджено право позивача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром.

Наведене дає підстави стверджувати, що висновок суду першої інстанції про здійснення виплати індексації позивачу відповідно до Постанови № 118 лише за умови не перевищення при цьому максимального розміру, визначеного законом, ґрунтується на помилковому тлумаченні п. 2 Постанови № 118.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії з підвищенням на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, починаючи з 01 березня 2022 року, у відповідності до п. 2 Постанови № 118 без обмеження максимальним розміром є протиправними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи, що відповідачем вже було проведено індексацію основного розміру пенсії позивача на підставі Постанови № 118, яка мала бути врахована під час наступного перерахунку та підлягала виплаті ОСОБА_1 , та встановлене за наслідками апеляційного перегляду справи безпідставне обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача під час здійснення її перерахунку, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 з підвищенням на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, починаючи з 01 березня 2022 року, у відповідності до п. 2 Постанови № 118 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.7 ст.139 КАС України).

З наявних в матеріалах справи квитанцій АТ «Універсал Банк» №18К3-СЕ7Х-1881-НЕТН від 23.01.2023 та № 1К5В-СКАС-8ВНТ-7Р29 від 15.03.2023 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 858,88 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1288,32 грн, що в загальному розмірі становить 2147,20 грн.

Отже, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог, відповідно до ч. ч. 3, 6 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2147,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 по справі № 520/1431/23 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, б. 3 під. 2) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у виплаті пенсії з підвищенням на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, починаючи з 01 березня 2022 року, у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, б. 3 під. 2) здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з підвищенням на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, починаючи з 01 березня 2022 року, у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147 ( дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, б. 3 під. 2).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій