Справа № 707/1881/23
Суддя: Миколаєнко Т. А.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючої судді - Миколаєнко Т.А.,

за участі секретаря судового засідання - Конюшенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, у якому просить суд:

- скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення № 224 від 09 червня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

- стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 224 від 09 червня 2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 1 700 грн 00 коп. Винесенню даної постанови передували наступні обставини. Так, позивачу була вручена повістка № 4450, відповідно до якої йому пропонувалося о 09 годині 00 хвилин 05 травня 2022 року прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для проходження медичного огляду. При проходженні медичного огляду у вказану дату позивач був направлений для обстеження та лікування до лікаря-онколога в КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер ЧОР». Того ж дня, 05 травня 2022 року, він отримав консультаційний висновок спеціаліста з встановленим діагнозом: «Меланома шкіри спини ст 1Б рТ2аN0M0 кл.гр.3». Наступного дня, 06 травня 2022 року, позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1, де йому на зворотному боці повістки відповідач проставив штамп «Знятий з військового обліку». З урахуванням наведеного, позивач стверджує, що з 06 травня 2022 року він є особою, яка знята з військового обліку і не перебуває на ньому за станом здоров`я. У подальшому, 09 червня 2023 року невідомими особами у передмісті м. Черкаси було зупинено рейсовий автобус, у якому перебував позивач, затримано останнього, примусово доставлено його до ІНФОРМАЦІЯ_1, де, без законних підстав, протримано до пізнього вечора. При цьому, щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення від 09 червня 2023 року за ч. 2 ст. 210 КУпАП, за результатами розгляду якого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову № 224 від 09 червня 2023 року. Позивач стверджує, що правил військового обліку він не порушував, оскільки 05 травня 2022 року прибув до відповідача, а в подальшому з`явився навіть не 05 липня 2022 року, а раніше - 06 травня 2022 року, коли йому і було проставлено відмітку про зняття з військового обліку. Окремо позивач наголошує на тому, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення у ньому не було зазначено, коли адміністративна справа буде розглядатись. До того ж, справа була розглянута у той же день, одразу після складення протоколу, що позбавило його можливості підготуватись до її розгляду та належним чином захищатись. Окрім того, позивач наполягає на тому, що, не зважаючи на зазначення у протоколі свідка, жодних свідків присутніх не було. Також позивач стверджує, що справу було розглянуто о 23 годині 00 хвилин не начальником, як зазначено в постанові, а юристом, начальник, з його слів, взагалі присутнім не був. Водночас, позивач звертає увагу суду на те, що в постанові цифрами зазначена сума штрафу 1 000 грн 00 коп., а прописом - 1 700 грн 00 коп.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 19 червня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 11 липня 2023 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву та роз`яснено останньому, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача /а.с. 11-12/.

Крім того, сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи.

03 липня 2023 року, у межах строку, встановленого судом, представником відповідача - начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву /а.с. 21-24/, разом з доказами направлення його копії позивачу, що отриманий судом 06 липня 2023 року, у якому останній заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що постановою № 224 від 09 червня 2023 року на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 1 000 грн 00 коп. за те, що він до 09 червня 2023 року не пройшов лікування у обласного лікаря-онколога, призначене йому 05 травня 2022 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1. Водночас, представник відповідача наголосив, що наявність у повістці, виписаній на ім`я позивача, штампу про зняття з військового обліку, не має правового значення, оскільки відповідний штамп проставляється у військово-обліковому документі (військовому квитку), а обставини появи подібного штампу на звороті повістки ОСОБА_1 не встановлювались. Також, представник відповідача зауважив, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за неявку в ІНФОРМАЦІЯ_1 05 липня 2022 року, а його визнано винуватим у тому, що до 09 липня 2023 року він не закінчив лікування у обласного лікаря-онколога, яке належало закінчити до 05 липня 2022 року. Крім того, представник відповідача зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення наявна вказівка про те, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 21 годині 45 хвилин 09 червня 2023 року в кабінеті № 12, чим, на його переконання, спростовуються доводи позивача про не ознайомлення з датою розгляду справи. Разом з тим, представник відповідача стверджує, що юристом ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово роз`яснювалося позивачу право клопотати про відкладення розгляду справи, наприклад, з метою отримання допомоги фахівця у галузі права, однак саме ОСОБА_1 наполягав на тому, щоб справа була розглянута негайно.

Окрім того, разом з відзивом на позовну заяву, від представника відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін /а.с. 18/.

Ухвалою суду від 07 липня 2023 року у задоволенні вказаного клопотання представника відповідача відмовлено /а.с. 25-27/.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 09 червня 2023 року в місті Сміла заступником начальника - начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, відповідно до якого «гр. ОСОБА_1 05 травня 2022 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 був направлений на обстеження і лікування до обласного лікаря-онколога з подальшою явкою по закінченню лікування 05 липня 2022 року. В цей день належало закінчити медичний огляд ВЛК. ОСОБА_1 05 травня 2022 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився і до 09 липня 2023 року не з`являвся, огляд ВЛК не закінчив. Цим він порушив обов`язок, визначений абз. 4, 6 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 № 921, та п.п. 2,4 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки /а.с. 5/.

На підставі вищезазначеного протоколу, 09 червня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 224, якою притягнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУПАП та накладено нього адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що він: «05 травня 2022 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 був направлений на обстеження і лікування до обласного лікаря-онколога з подальшою явкою по закінченню лікування 05 липня 2022 року. В цей день належало закінчити медичний огляд ВЛК. ОСОБА_1 05 травня 2022 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився і до 09 липня 2023 року не з`являвся, огляд ВЛК не закінчив. Цим він порушив обов`язок, визначений абз. 4, 6 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 № 921, та п.п. 2,4 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки».

При цьому, розмір штрафу у даній постанові цифрами зазначений як 1 000 грн 00 коп., а прописом - 1 700 грн 00 коп. /а.с. 4/.

Із копії постанови за справою про адміністративне правопорушення № 224/1 від 30 червня 2023 року, що надійшла разом з відзивом, вбачається, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 виправлено описку у постанові за справою про адміністративне правопорушення № 224 від 09 червня 2023 року, а саме: в першому абзаці мотивувальної частини постанови у фразі « ОСОБА_1 05.05.2022 в ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився» дату «05.05.2022» виправлено на «05.07.2022»; та в першому реченні резолютивної частини постанови слова «одна тисяча сімсот» виправлено на «одна тисяча» /а.с. 22/.

Слід зазначити, що постанову про адміністративне правопорушення № 224/1 від 30 червня 2023 року про виправлення описки винесено після того, як ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 19 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі.

Окрім того, суду не надано доказів, що вказана постанова після її ухвалення була направлена позивачу.

Диспозиція частини першої статті 210 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

За частиною другою статті 210 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також за вчинення такого правопорушення в особливий період.

Відповідно до положень статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому цей строк був неодноразово продовжений, зокрема, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 № 254/2023 - з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відтак, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Відповідно до п. 2,3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку. Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

За змістом статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Водночас, суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За змістом частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом установлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 224 від 09 червня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП за порушення вимог абз. 4, 6 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 № 921, та п.п. 2,4 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487.

Так, абз. 4, 6 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016 (у редакції станом на 05 травня 2022 року), передбачено, що призовники і військовозобов`язані повинні:

-не змінювати місце фактичного проживання (перебування) з моменту оголошення мобілізації, а у воєнний час не виїжджати з місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідних керівників СБУ або Служби зовнішньої розвідки;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

При цьому, абз. 5, 7 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016, закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні:

-проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;

-особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що як при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при винесенні оскаржуваної постанови за результатами його розгляду, уповноваженим органом інкриміновано порушення ОСОБА_1 вимог абз. 4, 6 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016, однак при цьому описано зміст абз. 5, 7 п. 1 вказаних Правил.

Окрім того, слід зазначити, що такого нормативно-правового акту, як Правила військового обліку призовників та військовозобов`язаних, що затверджені постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, порушення норм якого інкриміновано ОСОБА_1 , не існує, а постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що набрали чинності 05 січня 2023 року.

Разом з тим, п.п. 2,4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

-прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення та у винесеній за результатами його розгляду оскаржуваній постанові уповноважений орган посилається на неіснуючий нормативно-правовий акт, і, водночас, описує зміст п.п. 2,4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач у справі ОСОБА_1 отримав повістку № 4450 з пропозицією прибути на 09 годину 00 хвилин 05 травня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На зворотному боці даного документу наявні написи: «10.05.22 р на 900» та «Явка 05.07.2022», а також відбиток штампу: «Знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 06.05.2022» /а.с. 6/.

Окрім того, до позовної заяви позивачем долучено копію консультаційного висновку спеціаліста № 468/19-75 від 05 травня 2023 року, складеного лікарем-консультантом Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» Мовчан І.П., відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз: «Меланома шкіри спини ст 1Б рТ2аN0M0 кл.гр.3» /а.с. 7/.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що позивачем було виконано законні вимоги відповідача на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби та про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 для зняття з військового обліку.

Твердження представника відповідача про те, що наявність у повістці, виписаній на ім`я позивача, штампу про зняття з військового обліку не має правового значення, оскільки відповідний штамп проставляється у військово-обліковому документі (військовому квитку), а обставини появи подібного штампу на звороті повістки ОСОБА_1 не встановлювались, не заслуговують на увагу, оскільки цей штамп був поставлений Черкаським РТЦК та СП і доказів протилежного суду не надано.

Окрім того, наявність відбитку штампу: «Знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 06.05.2022» на зворотному боці повістки, виписаної на ім`я позивача, спростовує твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_1 «05 липня 2022 року в ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився і до 09 липня 2023 року не з`являвся».

При цьому, суд не може не звернути увагу, що як у протоколі про адміністративне правопорушення від 09 червня 2023 року, складеному відносно позивача, так і у винесеній за результатами його розгляду оскаржуваній постанові за справою про адміністративне правопорушення № 224 від 09 червня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 не з`являвся в ІНФОРМАЦІЯ_1 до 09 липня 2023 року, тобто до дати, яка ще не настала на момент складення цих документів.

Окрім того, суд констатує, що в оскаржуваній постанові за справою про адміністративне правопорушення № 224 від 09 червня 2023 року відсутні посилання на будь-які докази, які підтверджують дату і факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , а також вину останнього у його вчиненні.

Рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання ОСОБА_1 пройти лікування в лікувально-профілактичних закладах до 05 липня 2022 року чи до будь-якої іншої дати відповідачем не надано.

При цьому, суд не бере до уваги копію письмових пояснень інструктора мобілізаційного відділення старшого сержанта ОСОБА_5 від 09 червня 2023 року /а.с. 23/, що надійшли разом з відзивом, оскільки у постанові за справою про адміністративне правопорушення № 224 від 09 червня 2023 року відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що при розгляді даної справи були досліджені ці письмові пояснення. Не зазначені вони і в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 червня 2022 року, складеного щодо позивача.

Підсумовуючи, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а, подекуди, й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд констатує, що стороною відповідача, у порушення вимог частини другої статті 77 КАС України, не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Відтак, постанова про адміністративне правопорушення № 224 від 09 червня 2023 року, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Згідно з приписами пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України закріплено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд зауважує, що доводи позивача про не ознайомлення з датою розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються відомостями протоколу про адміністративне правопорушення від 09 червня 2023 року, у якому наявна вказівка про те, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 21 годині 45 хвилин 09 червня 2023 року в кабінеті № 12.

Окрім того, суд відхиляє твердження позивача про те, що жодних свідків при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не було, а справу розглянуто юристом, а не начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , як недоведені та необґрунтовані.

Також суд не бере до уваги посилання позивача на порушення права на захист, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення наявний запис, здійснений останнім власноруч: «У мене запитали: - «Адвокат потрібен чи ні?» - Я відповів: «Ні». Доказів того, що позивач клопотав перед уповноваженим органом про відкладення розгляду справи, до адміністративного позову не надано.

Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

Інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються і не здатні вплинути на рішення суду.

Разом з тим, слід зазначити, що у постанові від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини».

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 073 гривні 60 копійок /а.с. 9/.

Відтак, на підставі вимог частини першої статті 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 210, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 6, 9, 73, 74, 77, 132, 139, 241, 242, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову за справою про адміністративне правопорушення № 224 від 09 червня 2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Суддя: Т. А. Миколаєнко