Справа № 160/20055/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Третій апеляційний адміністративний суд
О К Р Е М А Д У М К А
судді Третього апеляційного адміністративного суду Дурасової Ю.В.
стосовно постанови Третього апеляційного адміністративного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)
Виклад обставин справи:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 48-50).

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що якщо особа помилково сплатила збір при посвідченні договору купівлі-продажу майна, то вона може подати заяву до органу ПФУ про повернення коштів з бюджету на підставі Порядку №787.

Разом з тим, звертаючись після 26.09.2020 року про повернення з бюджету помилково сплачених коштів, саме фізична особа повинна надати докази на підтвердження того, що помилилася, коли оплачувала збір. Отже, заявник повинен надати органу ПФУ передбачені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку №1740 документи на підтвердження того, що майно придбано вперше. Суд першої інстанції не знайшов підстав перекладати тягар доказування помилки особи на державу, котра з 26.09.2020 року створила цілком доступний та дієвий механізм доказування цієї обставини (придбання особою житла вперше). При ухвалення рішення суд першої інстанції послався на постанову ВСУ від 25.11.2021 у справі №280/9714/20.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.07.2023 року у справі №160/20055/22 рішення суду першої інстанції - залишено без змін.

Свою позицію суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що з аналізу пункту 15-3 Порядку №1740 вбачається, що саме при нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу нерухомого майна і тільки за наявності зазначених у підпунктах «в» та «г» пункту 15-2 Порядку №1740 інформації і документів, таке нотаріальне посвідчення договорів здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Тобто саме на нотаріуса покладено функцію перевірки наявності у платника зазначених у пунктах «в» та «г» пункту 15-2 Порядку №1740 інформації та документів.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що Порядком №1740 взагалі не передбачено право органів ПФУ приймати рішення щодо звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач згідно позовних вимог не визначився в тому, чи є зазначена сума (14 638,23грн.) «безпідставно сплаченим збором» чи «помилково зарахованими коштами».

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначив, що обізнаний про наявність постанов ВС від 15.07.2021 у справі №826/4789/17, від 14.05.2019 у справі №813/1514/17 та від 14.08.2019 у справі №372/1350/17, якими зобов`язано управління ПФУ подати до ГУ Державної казначейської служби подання про повернення позивачам помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначив, що вказані рішення касаційного суду прийняті у правовідносинах, що виникли у 2017 році, тобто до внесення Постановою КМУ №866 від 23.09.2020 змін до Порядку №1740, а тому не можуть бути враховані при розгляді даної справи.

Вважаю, що залишення рішення суду першої інстанції без змін, яким відмовлено у задоволенні позову, призвело до порушення ряду норм законодавства України, а саме:

- ст. 3, 8, ст. 41 Конституції України;

- ст.1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська Конвенція);

- пункт 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

- підпункту «в» пункту 15-2 Порядку №1740;

- п.1 ч. 2 статті 2 КАС України, ч. 2 статті 77 КАС України.

Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Власні кошти особи є його майном, яким він може розпоряджатися на власний розсуд.

При цьому, майно, яке помилково передано іншій особі підлягає захисту.

На мою думку суд апеляційної інстанції не надав оцінку статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що призвело до помилкових висновків.

Пунктом 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що громадяни, які придбавають житло вперше - не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (т.т. звільняються від сплати зазначеного збору).

При цьому позивач помилково сплатив вказаний збір при оформленні договору купівлі-продажу квартири в 2022році (житло придбане позивачем вперше, що підтверджується витягом з Держаних реєстрів речових прав на нерухоме майно).

Постановою Кабінет Міністрів України №1740 від 03.11.1998 затверджено Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій (Порядок №1740).

У відповідності до п.1 Порядку №1740 цей порядок регулює питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 15-2 Порядку №1740 визначено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується:

- заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя),

- та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Отже, в силу п.п. «в» пункту 15-2 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вперше придбав квартиру у 2022 році, таким чином він не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Натомість зазначеній обставині суд апеляційної інстанції не надав оцінку.

Водночас суд апеляційної інстанції не надав оцінку, тому, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення/дій, що передбачено частиною 2 ст. 77 КАС України.

Так, матеріали справи не містять доказів, що позивач раніше придбавав житло (до 2022 року).

При цьому позивачем надано докази, що квартира, що придбавалася позивачем у 2022 році, придбана вперше.

Отже відповідачем не доведено правомірності відмови у поверненні позивачу помилково сплаченого збору.

При цьому позивачем доведено, що він вперше у 2022 році придбав квартиру, тому в силу пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» позивач не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та в силу п.п. «в» пункту 15-2 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше.

Суд апеляційної інстанції послався на те, що позивач не визначився в тому, чи є зазначена сума (14 638,23грн.) «безпідставно сплаченим збором» чи «помилково зарахованими коштами».

На мою думку, такі міркування суду апеляційної інстанції не дають підстав для відмови в задоволенні позову.

Зокрема, в силу частини 2 статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав людини від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Водночас, в прохальній частині позову позивач чітко зазначає про повернення помилково сплаченого збору. Отже будь-яких сумніві щодо вказаної вимоги не виникає.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що обізнаний про наявність постанов ВС від 15.07.2021 у справі №826/4789/17, від 14.05.2019 у справі №813/1514/17 та від 14.08.2019 у справі №372/1350/17, якими зобов`язано управління ПФУ подати до ГУ Державної казначейської служби подання про повернення позивачам помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Однак, вказані рішення касаційного суду не можуть бути враховані при розгляді даної справи, оскільки вони прийняті у правовідносинах, що виникли у 2017 році, тобто до внесення Постановою КМУ №866 від 23.09.2020 змін до Порядку №1740.

На мою думку така позиція суду апеляційної інстанції є помилковою, оскільки, зміни, внесені Постановою КМУ №866 від 23.09.2020 до Порядку №1740, не спростовують право особи щодо повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

В постанові Верховного Суду від 15.07.2021 року у справі №826/4789/17 висловлений правовий висновок щодо даної категорії справ.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 15.07.2021 року у справі №826/4789/17 зазначив, що особа підлягає звільненню від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, як така, що придбаває житло вперше, тому помилково сплачений нею збір на обов`язкове державне пенсійне страхування під час укладання договору купівлі-продажу квартири підлягає поверненню. При цьому, саме на пенсійний орган, до якого звернулася особа із заявою, покладається відповідальність за допущену протиправну бездіяльність.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз зазначених обставин справи та норм законодавства України, на мою думку, дає підстави для задоволення апеляційної скарги, та як наслідок, скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.

Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Ю. В. Дурасова