Справа № 200/2816/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого суду

11 липня 2023 року Справа № 200/2816/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними наказів №1347, №625, №626 та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2023 № 1347 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 »;

- Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу командира військової частини № 625 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану»;

- Визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу командира військової частини № 626 від 04.04.2023 року «Про преміювання військовослужбовців за березень 2023 року»;

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01 по 28 лютого 2023 року;

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01 по 31 березня 2023 року.

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01 по 30 квітня 2023 року.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 200/2816/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Голошивцю І.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2023 ухвалено позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними наказів №1347, №625, №626 та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду приведеної у відповідність до положень КАС України позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, з зазначенням: повного найменування (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб), місцезнаходження відповідача поштовий індекс, область, населений пункт, вулиця (провулок, тощо) номер будинку; відомі номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача; окремо надати витяг або довідку до своєї ID-картки (паспорта громадянина України) з зазначенням адреса прописки.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивачем 10.07.2023 року на адресу суду було надано 2 екземпляри позовної заяви приведеної у відповідність до положень КАС України. Стосовно своєї адреси, позивач зазначив, що він не зазначив місце реєстрації свого проживання оскільки воно відсутнє, що підтверджується довідкою виконкому Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області про реєстрацію місця проживання особи №38 від 02.12.2022 року, відповідно до якої ним зазначено адресу проживання: АДРЕСА_1 , витяг з ID карти позивач не може надати оскільки телефон не підтримує цієї функції. Стосовно адреси відповідача, позивач зазначив, що відповідно до відкритих даних адреса військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку, що цей позов подано з порушенням правил територіальної підсудності, виходячи з такого.

В силу вимог статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

В позовній заяві відповідачем вказано військову частину НОМЕР_1 , місцезнаходження якої, адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Також в позовній заяві зазначено місце проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1 , однак жодних доказів на підтвердження реєстрації позивача у встановленому законом порядку за вказаним місцем проживання (перебування, знаходження) в матеріалах позовної заяви не міститься окрім довідки, виданої виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області від 02.12.2022 року №38, відповідно до якої вбачається, ОСОБА_1 , дата і місце народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , Україна, Дніпропетровська область Магдалинівський район, село Новопетрівка незареєстрований, але фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 з 7 листопада 2022 по теперішній час (тобто на дату видачі 02.12.2022 року).

При цьому, позивачем до його паспорту у формі ID карти № НОМЕР_3 виданим у листопаді 2022 року орган що видав №1247, довідки про зареєстроване місце реєстрації надано не було, відповідно до паспорту місце народження зазначено Дніпропетровська область.

Вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку про необхідність передачі цієї справи на розгляд іншого адміністративного суду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

За змістом пункту 3 статті 4 КАС України адміністративний суд це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом в розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Частиною першою статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено альтернативну територіальну підсудність справи за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Як видно з матеріалів справи, спір між сторонами стосується оскарження позивачем ОСОБА_1 та визнання протиправними наказів №1347, №625, №626 та зобов`язання вчинити певні дії відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 .

Водночас позивач не має реєстрації місця проживання оскільки воно відсутнє про що він сам і зазначає, а відповідач знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що також не заперечується позивачем по справі.

Позивач вказує на те, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якості доказів надає на адресу суду довідку №38 від 02.12.2022 року в якій зазначено що він незареєстрований, але фактично проживає за вищезазначеною адресою з 7 листопада 2022 року, тобто цією довідкою підтверджується фактичне мешкання позивача за зазначеною адресою менш ніж 1 місяць, а відтак суд вважає, що ця справа може розглядатися Дніпропетровським окружним адміністративним судом за місцем перебування відповідача.

Разом з тим, суд зауважує, що частина перша статті 25 КАС України передбачає можливість вибору позивачем суду лише за зареєстрованим місцем проживання (перебування) фізичної особи-позивача, а не за фактичним.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене визначення є місцем проживання в приватноправовому розумінні.

Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV (надалі Закон № 1382-ІV).

У статті 3 вказаного Закону надано визначення, зокрема, таких термінів:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів, регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Так, відповідно до п. 3, 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), передбачено декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Так, відповідно до п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Так, відповідно до п. 23 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), під час формування декларації отримуються/підтверджуються такі відомості: з Державного реєстру актів цивільного стану громадян - відомості про серію та номер, дату видачі свідоцтва про народження, найменування органу, який його видав, та про батьків чи одного з батьків, якщо заяву подає неповнолітня особа; з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відомості про право власності на житло, обтяження речових прав на житло; із словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відомості про актуальні найменування населених пунктів, іменованих об`єктів, вулиць, провулків, площ, бульварів, проспектів, проїздів тощо кожного населеного пункту та назви вулиць іменованих об`єктів; з Єдиного державного демографічного реєстру через єдину інформаційну систему МВС (щодо осіб, які мають паспорт громадянина України у формі картки та/або паспорт громадянина України для виїзду за кордон, або посвідку на постійне проживання, або посвідку на тимчасове проживання, оформлені засобами Єдиного державного демографічного реєстру) - відомості про унікальний номер запису у зазначеному Реєстрі, стать особи, дату та місце народження, паспортний документ особи, адресу та дату поточного задекларованого/зареєстрованого місця проживання або адресу та дату попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання та дату зняття з нього (для осіб, які на дату формування декларації не мають задекларованого/зареєстрованого місця проживання); з Реєстру військовозобов`язаних - окремий номер запису в зазначеному Реєстрі (за наявності); з відомчої інформаційної системи ДМС через єдину інформаційну систему МВС - відомості про адресу та дату поточного задекларованого/зареєстрованого місця проживання або адресу та дату попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання та дату зняття з нього (для осіб, які на дату формування декларації (заяви) не мають задекларованого/зареєстрованого місця проживання), відомості про особу (за наявності) (стать, дата та місце народження, серія та номер, дата видачі паспорта громадянина України, найменування уповноваженого суб`єкта, що видав).

Системний аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок про те, що місце проживання це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання/перебування підтверджується вичерпним переліком документів, зокрема, паспортом громадянина України.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Окрім цього судом встановлено, що довідка яка була видана виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради Краматорського району №38 від 02.12.2022 року відповідно до додатку №13 до Правил реєстрації місця проживання затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року, яка втратила чинність від 14.03.2022 року із прийняттям Постанови КМУ №265 від 07.02.2022 року «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Відтак додана до позовної заяви довідка виконавчого комітету Новодонецької селищної ради Краматорського району №38 від 02.12.2022 року про місце фактичного проживання особи, згідно з яким позивач фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , не є належним доказом місця проживання (перебування) позивача, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Натомість, як видно з матеріалів позовної заяви, та не заперечується позивачем по справі відповідач знаходиться за адресою: 50012, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг.

Підсумовуючи, суд зазначає, що для застосування положень ч. 1 ст. 25 КАС України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку. У той же час цією нормою зазначено, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача крім випадків визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Наведеною нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача чи відповідача, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Відповідно, ця справа не підсудна Донецькому окружному адміністративному суду, оскільки факт реєстрації у визначеному законом порядку місця проживання/перебування позивача у Донецькій області не підтверджено, військова частина НОМЕР_1 територіально розташована та юридично зареєстрована за наступною адресою: АДРЕСА_2 , що також не заперечується позивачем, належних доказів протилежного до суду не надано.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене і враховуючи те, що вирішення адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 не належить до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду, суд доходить висновку про необхідність передачі цієї справи за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (зважаючи на зареєстроване місцезнаходження відповідача).

Водночас таке рішення суду жодним чином не звужуватиме прав позивача, оскільки норми КАС України передбачають достатньо альтернативних механізмів для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, незважаючи на віддаленість їх місця проживання від суду, в якому розглядається справа.

До того ж справа має ознаки незначної складності та може бути вирішена судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Натомість відповідно до ст. 318 КАС України, прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви " 29458/04 та № 29465/04, пункт 24, фраза "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Вирішуючи справу "Занд проти Австрії", рішення від 12 жовтня 1978 року, Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "суд, встановлений законом" передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, з метою дотримання вимог закону, що визначають правила підсудності адміністративних справ, а також для забезпечення прав учасників справи на розгляд справи "судом, встановленим законом", цю адміністративну справу належить передати на розгляд іншого адміністративного суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.

При цьому враховуються положення частини п`ятої статті 29 КАС України, згідно з якими питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно із частинами шостою та восьмою статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 25, 29, 30, 171, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними наказів №1347, №625, №626 та зобов`язання вчинити певні дії - передати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 11 липня 2023 року.

Суддя І.О. Голошивець