Справа № 200/15416/21
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року Справа№200/15416/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

10 листопада 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

1. визнати протиправними дії відповідача щодо не винесення наказу про виплату позивачу винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за листопад 2020 року у розмірі 1333 грн. 28 коп., за грудень 2020 року у розмірі 5000,00 грн.;

2. стягнути з відповідача на користь позивача суму недотриманої винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за період листопад - грудень 2020 року (включно) у розмірі 6333 грн. 28 коп.;

3. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду у розмірах, відповідно до Наказу Міністра оборони України №67 від 10.12.2016 та Наказу Міністра оборони України №340 від 18.09.2020 за періоди з 20.08.2018 по 18.10.2018, з 05.11.2018 по 14.12.2018, з 24.12.2018 по 29.12.2018, з 14.01.2019 по 13.03.2019, з 29.03.2019 по 05.04.2019, з 24.05.2019 по 01.07.2019, з 06.08.2019 по 14.11.2019, з 30.11.2019 по 20.04.2020, з 25.05.2020 по 11.07.2020, з 23.11.2020 по 29.04.2021, з 29.04.2021 по 01.05.2021,з 07.05.2021 по 29.05.2021;

4. стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену частину винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду у розмірах, відповідно до Наказу Міністра оборони України №67 від 10.12.2016 та Наказу Міністра оборони України №340 від 18.09.2020 за періоди 20.08.2018 по 18.10.2018, з 05.11.2018 по 14.12.2018, 24.12.2018 по 29.12.2018, з 14.01.2019 по 13.03.2019, з 29.03.2019 по 05.04.2019, з 24.05.2019 по 01.07.2019, з 06.08.2019 по 14.11.2019, з 30.11.2019 по 20.04.2020, з 25.05.2020 по 11.07.2020, з 23.11.2020 по 29.04.2021, з 29.04.2021 по 01.05.2021, з 07.05.2021 по 29.05.2021;

5. визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за вересень - грудень 2018 року, жовтень - листопад 2019 року;

6. стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення за вересень - грудень 2018 року, жовтень - листопад 2019 року;

7. визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не розгляду рапорту позивача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році, щодо не винесення наказу про призначення та виплату такої допомоги відповідно до Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018;

8. стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік відповідно до Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018;

9. стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 29.05.2021 по день винесення судом рішення у справі, виходячи із розміру середньоденного грошового забезпечення, що складає 943 грн. 17 коп. в день.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що проходив військову службу за контрактом з 29.05.2018 по 29.05.2021, на день звільнення зі служби відповідач не виплатив йому всі належні грошові кошти та компенсації. Позивач вважає, що за 8 днів листопада та за грудень 2020 року йому не виплачена винагорода за участь у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі у тому числі за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18, в загальній сумі 6333,28 гривень (1333,28+5000,00).

На думку позивача, відповідач не виплатив йому винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду у розмірах відповідно до Наказу Міністра оборони України №67 та Наказу Міністра оборони України №340 від 18.09.2020 за періоди з 20.08.2018 по 18.10.2018, з 05.11.2018 по 14.12.2018, з 24.12.2018 по 29.12.2018, з 14.01.2019 по 13.03.2019, з 29.03.2019 по 05.04.2019, з 24.05.2019 по 01.07.2019, з 06.08.2019 по 14.11.2019, з 30.11.2019 по 20.04.2020, з 25.05.2020 по 11.07.2020, з 23.11.2020 по 29.04.2021, з 29.04.2021 по 01.05.2021, з 07.05.2021 по 29.05.2021. Також, позивач стверджує, що відповідно до наданих довідок про основні та додаткові види грошового забезпечення йому не була виплачена індексація грошового забезпечення за наступні місяці: вересень - грудень 2018 року, жовтень - листопад 2019 року. Позивач зазначає, що ним був поданий рапорт на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, але відповідач рапорт не розглянув, наказ про призначення допомоги не видав, допомогу не виплатив. Позивач вважає, що оскільки йому не були виплачені належні при звільненні суми з вини відповідача, останній має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з наступних підстав. Рапортом від 29 травня 2021 року позивач письмово повідомив про відсутність претензій до командування військової частини НОМЕР_1 , ніяких заяв щодо не виплати належного грошового забезпечення позивач не подавав. На думку відповідача, по-перше, оскільки позивач не оскаржив наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.05.2021 №145 про звільнення, тому всі пункти, зазначені в наказі, та виплати, які проведені за цим наказом, є правомірними та виконаними в повному обсязі, по-друге, позивач пропустив місячний строк для звернення до суду із даним позовом. Відповідач зазначає, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не виплачувалася у 2021 році згідно з телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України, тому в цій частині позовних вимог відповідач не є належним відповідачем. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року не було.

16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

16 листопада 2021 року від Військової частини НОМЕР_1 та від Військової частини НОМЕР_2 витребувані докази.

У судове засідання, призначене на 07 грудня 2021 року, сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

07 грудня 2021 року від Військової частини НОМЕР_1 витребувані докази.

У судове засідання, призначене на 28 грудня 2021 року, сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Позивач та його представник про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі документами.

10 січня 2022 року за клопотанням представника позивача адвоката Ухова Р.В. продовжений строк підготовчого провадження на тридцять днів.

10 січня 2022 року за клопотанням представника позивача адвоката Ухова Р.В. від Військової частини НОМЕР_1 витребувані докази.

10 січня 2022 року позовна заява залишена без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з вимогою щодо виплати грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

В період з 26 по 31 січня 2022 року суддя Циганенко А.І. перебував у відпустці.

З 07 по 18 лютого 2022 року суддя Циганенко А.І. перебував на лікарняному.

21 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог щодо неотриманого речового майна залишений без розгляду.

21 лютого 2022 року розгляд справи продовжений в частині позовних вимог.

23 лютого 2022 року з Військової частини НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету України стягнутий штраф за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин в розмірі 7443,00 гривень.

23 лютого 2022 року у відповідача повторно витребувані довідки за періоди з 06.08.2019 по 14.11.2019 та з 23.11.2020 по 29.04.2021.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25 квітня 2022 року.

21 квітня 2022 року на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон України від 21 квітня 2022 року №2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» про затвердження Указу Президента України від 18 квітня 2022 року №259 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 30 діб.

Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджений Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджений Указ Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб.

Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 02.05.2023 № №3057-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

12 травня 2023 року у відповідача втретє витребувані довідки за періоди з 06.08.2019 по 14.11.2019 та з 23.11.2020 по 29.04.2021.

05 травня 2023 року скасована ухвала про застосування заходів процесуального примусу від 23 лютого 2022 року про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету України штрафу за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин в розмірі 7443,00 гривень.

05 липня 2023 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті на 13 липня 2023 року.

У судове засідання, призначене на 13 липня 2023 року, сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Оскільки клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (частина 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

20 серпня 2018 року за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №233 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 зараховано в списики особового складу частини та на всі види забезпечення.

07 травня 2021 року старшим солдатом ОСОБА_1 поданий рапорт про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік (ВЧ НОМЕР_1 №2005 від 07.05.2021).

29 травня 2021 року за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №145 старшого солдата ОСОБА_1 з 29 травня 2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 №6418 від 11 грудня 2021 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена індексація за грудень 2018 року в сумі 71,08 гривень.

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 №6417 від 11 грудня 2021 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена індексація за жовтень, листопад 2019 року в сумі 395,72 гривень (197,86+197,86).

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 20 серпня по 18 жовтня 2018 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 38 днів участі із розрахунку 4500,00 грн. 5603,23 грн., за 21 день участі із розрахунку 10000,00 грн. 6903,23 грн., загалом 12506,46 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 05 листопада по 14 грудня 2018 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 14 днів участі із розрахунку 4500,00 грн. 2070,97 грн., за 18 днів участі із розрахунку 10000,00 грн. 6000,00 грн., загалом 8070,97 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 24 по 29 грудня 2018 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 6 днів участі із розрахунку 4500,00 грн. 870,97 грн., загалом 870,97 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 14 січня по 13 березня 2019 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 12 днів участі із розрахунку 10000,00 грн. 3870,97 грн., загалом 3870,97 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 29 березня по 05 квітня 2019 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 7 днів участі із розрахунку 5500,00 грн. 1265,95 грн., загалом 1265,95 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 24 травня по 01 липня 2019 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 38 днів участі із розрахунку 6500,00 грн. 8177,42 грн., загалом 8177,42 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 30 листопада 2019 року по 20 квітня 2020 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 1 день участі із розрахунку 6500,00 грн. 209,68 грн., за 85 днів участі із розрахунку 17000,00 грн. 47709,68 грн., загалом 47919,36 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 25 травня по 11 липня 2020 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 48 днів участі із розрахунку 6500,00 грн. 10064,51 грн., загалом 10064,51 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 29 квітня по 01 травня 2021 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 2 дня участі із розрахунку 6500,00 грн. 433,33 грн., винагорода за створення безпечних умов 333,33 грн., загалом 766,66 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС за період з 07 по 29 травня 2021 року старшому солдату ОСОБА_1 виплачена винагорода: за 23 дня участі із розрахунку 6500,00 грн. 4822,58 грн., винагорода за створення безпечних умов 3709,68 грн., загалом 8532,26 грн.

Згідно з розрахунком нарахованої та виплаченої винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь у заходах ЗНБО ОСОБА_1 за період з листопада по грудень 2020 року нарахована та виплачена винагорода 6333,33 грн.

За наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №105 від 07 травня 2021 року старшому солдату ОСОБА_1 за 29, 30 квітня 2021 року виплачена винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичної операції, в умовах особливого періоду в розмірі 6500,00 гривень з розрахунку кількості діб участі у ООС.

За наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №106 від 07 травня 2021 року старшому солдату ОСОБА_1 за 29, 30 квітня 2021 року виплачена грошова винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь у заходах ЗНБО, - 333,33 грн.

Згідно з довідкою про основні та додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2021 рік №836/1500, яка видана 11 грудня 2021 року ВЧ НОМЕР_1 , виплачена винагорода за участь в операції об`єднаних сил, в антитерористичних операціях та інших заходах із забезпечення національної оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, в умовах особливого періоду (ООС): Січень 22000,00 грн., Лютий 20645,16 грн., Березень 22000,00 грн., Квітень 22000,00 грн., Травень 766,66 грн., Червень 8532,26 грн.

Згідно з довідкою про доходи №836/11971, яка видана 26 червня 2023 року ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 виплачена винагорода за участь в операції об`єднаних сил, в антитерористичних операціях та інших заходах із забезпечення національної оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, в умовах особливого періоду: з 06 серпня 2019 року 13919,36 грн., вересень 2019 року 13274,19 грн., жовтень 2019 року 17000,00 грн., по 14 листопада 2019 року 4433,34 грн., з 23 листопада 2020 року 5866,66 грн., грудень 2020 року 22000,00 грн., січень 2021 року 20645,16 грн., лютий 2021 року 22000,00 грн., березень 2021 року 22000,00 грн., квітень 2021 року 766,66 грн.

Згідно з довідкою про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, ОСОБА_1 дійсно в період з 20.08.2018 по 18.10.2018, з 05.11.2018 по 14.12.2018, з 24.12.2018 по 29.12.2018, з 14.01.2019 по 13.03.2019, з 29.03.2019 по 05.04.2019, з 24.05.2019 по 01.07.2019, з 06.08.2019 по 14.11.2019, з 30.11.2019 по 20.04.2020, з 25.05.2020 по 11.07.2020, з 07.12.2020 по 29.04.2021, з 29.04.2021 по 01.05.2021, з 07.05.2021 по 29.05.2021 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів м. Часів Яр Бахмутського району Донецької області.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України).

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1-3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Щодо позовних вимог стосовно винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, за листопад-грудень 2020 року.

20 січня 2016 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», якою була встановлена винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

В спірний період вказана постанова діяла в редакції постанови Кабінету Міністрів України №410 від 27 травня 2020 року.

18 вересня 2020 року Міністерством оборони України був виданий наказ №340 «Питання реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18», яким були затверджені:

Порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі Порядок №1);

Порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (далі Порядок №2).

Порядок №1 визначає розміри та умови виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці) за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (далі - заходи ЗНБО) чи в антитерористичній операції (далі - АТО), інших заходах в умовах особливого періоду (далі - винагорода).

Розмір винагороди військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду був встановлений:

на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони 17000,00 гривень.

Порядок №2 визначає розміри та умови виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці) за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (далі - заходи ЗНБО).

Пунктом 4 Порядку №2 винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово), стосовно позивача визначена в розмірі 5000,00 гривень на місяць.

За листопад 2020 року позивачу мала бути виплачена винагорода, встановлена Порядком №2, за 8 днів у сумі 1333,33 грн. ((5000,00 : 30) * 8), та за повний місяць грудня 2020 року в сумі 5000,00 грн.

Крім цього, за 8 днів листопада 2020 року підлягала виплаті винагорода, встановлена Порядком №1, в сумі 4533,33 грн. ((17000,00 : 30) * 8), та за повний місяць грудня 2020 року в сумі 17000,00 грн.

Згідно з довідкою про доходи №836/11971 від 26 червня 2023 року ОСОБА_1 виплачена винагорода за участь в операції об`єднаних сил, в антитерористичних операціях та інших заходах із забезпечення національної оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, в умовах особливого періоду:

з 23 листопада 2020 року 5866,66 грн.

грудень 2020 року 22000,00 грн.

Суми виплат, зазначені у вказаній довідці, складаються з винагород, встановлених Порядком №1 та Порядком №2:

з 23 листопада 2020 року 5866,66 грн. (1333,33 + 4533,33)

грудень 2020 року 22000,00 грн. (5000,00 + 17000,00).

Інших підстав для виплати вказаних винагород у визначених сумах чинним законодавством не передбачено, а тому суд відхиляє аргументи позивача про те, що «…відповідно до наданих відомостей не виплачено нічого…». Навпаки, подані відповідачем докази спростовують вказані твердження позивача.

Таким чином, позовні вимоги стосовно винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, за листопад-грудень 2020 року пред`явлені безпідставно, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо позовних вимог стосовно не виплати винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Як вказувалося раніше, Порядок №1 визначає розміри та умови виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (далі - заходи ЗНБО) чи в антитерористичній операції (далі - АТО), інших заходах в умовах особливого періоду (далі - винагорода).

Суд, дослідивши докази, подані відповідачем, а саме «розрахунки нарахованої та виплаченої винагороди за безпосередню участь в ООС старшому солдату ОСОБА_1 », довідку про основні та додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2021 рік №836/1500 від 11 грудня 2021 року, довідку про доходи №836/11971 від 26 червня 2023 року, дійшов висновку, що винагорода за періоди з 20.08.2018 по 18.10.2018, з 05.11.2018 по 14.12.2018, з 24.12.2018 по 29.12.2018, з 14.01.2019 по 13.03.2019, з 29.03.2019 по 05.04.2019, з 24.05.2019 по 01.07.2019, з 06.08.2019 по 14.11.2019, з 30.11.2019 по 20.04.2020, з 25.05.2020 по 11.07.2020, з 23.11.2020 по 29.04.2021, з 29.04.2021 по 01.05.2021,з 07.05.2021 по 29.05.2021, виплачена позивачу.

Отже, позовні вимоги стосовно невиплати винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, пред`явлені безпідставно, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо індексації грошового забезпечення за вересень - грудень 2018 року, жовтень - листопад 2019 року.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (далі - Закон №1282-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, з 01 січня 2016 року - 103 відсотка, оскільки в спірний період з 03 квітня 2015 року по 06 лютого 2016 року Закон №1282-ХІІ діяв в редакціях Закону України №76-VIII від 28.12.2004 та №911-VIII від 24.12.2015.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З аналізу положень Закону №1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер.

Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078) цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

З 01 грудня 2015 року пунктом 5 Порядку №1078 було визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, з 01 грудня 2015 року відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 (застосовується з 01 грудня 2015 року) для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави для висновку, що з 01 грудня 2015 року місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

З огляду на зазначене, березень 2018 року є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Згідно з інформацією Держстату України, розміщеному на їх офіційному веб-сайті, індекс споживчих цін у березні 2018 склав 101,1%; у квітні 2018 року - 100,8; у травні 2018 року -100,0%; у червні 2018 року - 100,0%; у липні 2018 року - 99,3%; у серпні 2018 року - 100,0%; у вересні 2018 року - 101,9%; у жовтні 2018 року - 101,7%.

Відповідно до положень Порядку №1078 розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим.

Оскільки березень 2018 року є базовим місяцем, індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).

Отже, індекс споживчих цін не перевищував 103% до листопада 2018 року.

У листопаді ж 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7%.

З урахуванням положень Порядку №1078, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складає 103,7%, то у наступному місяці і підлягало індексації грошове забезпечення позивача.

Враховуючи, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складав 103,7, а отже індексації грошове забезпечення позивача підлягало в наступному місяці, тобто у грудні 2018 року, суд дійшов висновку, що підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 відсутні.

За наслідками судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 нарахована та виплачена індексація за грудень 2018 року в сумі 71,08 гривень (довідка №6418 від 11 грудня 2021 року), та за жовтень, листопад 2019 року в сумі 395,72 гривень (довідка №6417 від 11 грудня 2021 року).

Таким чином, позовні вимоги щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за вересень-грудень 2018 року та жовтень-листопад 2019 року заявлені безпідставно, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо позовних вимог про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році.

За приписами частини 4 статті 9 Закон №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України […]. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України […].

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок №260).

На час виникнення спірних правовідносин Порядок №260 діяв в редакції наказу Міністерства оборони України №180 від 01 червня 2020 року.

Розділом XXIV Порядку №260 визначений порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Пунктом 1 Розділу XXIV Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 Розділу XXIV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Судом встановлено, що позивач подав рапорт про виплату такої допомоги, але відповідач вказаний рапорт не розглянув, наказ про виплату допомоги не прийняв, допомога не виплатив.

Відповідач, як на підставу невиплати вказаної допомоги, посилається на телеграму Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/612 від 27.01.2021, пунктом 4 якої встановлено, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не проводиться до окремого рішення Міністра оборони України.

Підпунктом 3 пункту 5 постанови Кабінет у Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надати право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 6 наказу Міністра оборони України від 12 березня 2021 року №59 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України» виплата матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СШД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної системи, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з виконанням завдань в районі проведення операції Об`єднаних сил.

Позивачем не подано доказів того, що він відносить до кола осіб, ким в 2021 році виплачується матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань.

Таким чином, позовні вимоги про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році не підлягають задоволенню.

За наслідками судового розгляду не встановлено факту затримки розрахунку з позивачем під час звільнення з військової служби, а тому вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не підлягає задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги пред`явлені до відповідача безпідставно, а тому в їх задоволенні слід відмовити повністю.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 194, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про:

- визнання протиправними дій щодо не винесення наказу про виплату винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за листопад 2020 року у розмірі 1333 грн. 28 коп., за грудень 2020 року у розмірі 5000,00 грн.;

- стягнення суми недотриманої винагороди за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я військовослужбовцям, які беруть участь в заходах ЗНБО, виконують обов`язки за посадою (в тому числі тимчасово) за період листопад - грудень 2020 року (включно) у розмірі 6333 грн. 28 коп.;

- визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду у розмірах, відповідно до Наказу Міністра оборони України №67 від 10.12.2016 та Наказу Міністра оборони України №340 від 18.09.2020 за періоди з 20.08.2018 по 18.10.2018, з 05.11.2018 по 14.12.2018, з 24.12.2018 по 29.12.2018, з 14.01.2019 по 13.03.2019, з 29.03.2019 по 05.04.2019, з 24.05.2019 по 01.07.2019, з 06.08.2019 по 14.11.2019, з 30.11.2019 по 20.04.2020, з 25.05.2020 по 11.07.2020, з 23.11.2020 по 29.04.2021, з 29.04.2021 по 01.05.2021,з 07.05.2021 по 29.05.2021;

- стягнення недоплаченої частини винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду у розмірах, відповідно до Наказу Міністра оборони України №67 від 10.12.2016 та Наказу Міністра оборони України №340 від 18.09.2020 за періоди з 20.08.2018 по 18.10.2018, з 05.11.2018 по 14.12.2018, з 24.12.2018 по 29.12.2018, з 14.01.2019 по 13.03.2019, з 29.03.2019 по 05.04.2019, з 24.05.2019 по 01.07.2019, з 06.08.2019 по 14.11.2019, з 30.11.2019 по 20.04.2020, з 25.05.2020 по 11.07.2020, з 23.11.2020 по 29.04.2021, з 29.04.2021 по 01.05.2021, з 07.05.2021 по 29.05.2021;

- визнати протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за вересень - грудень 2018 року, жовтень - листопад 2019 року;

- стягнення індексації грошового забезпечення за вересень - грудень 2018 року, жовтень - листопад 2019 року;

- визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду рапорту про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2021 році, щодо не винесення наказу про призначення та виплату такої допомоги відповідно до Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018;

- стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік відповідно до Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018;

- стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 29.05.2021 по день винесення судом рішення у справі, виходячи із розміру середньоденного грошового забезпечення, що складає 943 грн. 17 коп. в день, відмовити повністю.

Повний текст рішення складений 13 липня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко