Справа № 480/1413/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 р. Справа № 480/1413/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Житомирській області), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.43-44), в якій додатково звернувся вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області), прийнятою до розгляду ухвалою суду від 31.03.2023 (а.с.61), просив:

1) визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №78 від 03.10.2022 про відмову позивачу у зарахуванні до страхового стажу 26 місяців навчання і роботи;

2) зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача навчання 4 місяці в ДОСААФ з 16.01.1968 по 08.05.1968;

3) зобов`язати Сумський пенсійний фонд зарахувати до страхового стажу позивача проміжок роботи 15 місяців між іншим звільненням і поновленням на роботі з 28.05.1984 по 28.08.1985 і другий проміжок 7 місяців між другим звільненням і поновленням позивача на роботі з 17.08.1987 по 14.03.1988 і перерахувати пенсію з розрахунку середньої зарплати за останні 5 років роботи з 1988-1993 роках в аеропорту.

Вимоги вмотивовано тим, що 27.09.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із письмовою заявою про зарахування до його страхового стажу періоду навчання в автошколі з 16.01.1968 по 08.05.1968 та періодів між звільненням та поновленням на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 та перерахунку пенсії з їх урахуванням, втім йому протиправно було відмовлено рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області, оскільки, на переконання позивача, для зарахування таких періодів не потрібна додаткова вказівка суду про це у рішенні суду про поновлення на роботі, а тому така відмова порушує його права, передбачені ст.ст.2, 19, 46 Конституції України.

Ухвалою суду від 23.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. При цьому у ГУ ПФУ в Сумській області витребувано додаткові докази у справі (а.с.23).

Ухвалою суду від 21.03.2023 до участі у розгляді справи залучено як другого відповідача ГУ ПФУ в Сумській області та повторно витребувано у нього додаткові докази у справі (а.с.38-39), які на виконання вимог ухвал суду ГУ ПФУ в Сумській області було надано (а.с.46-60). Втім відзиву на позовну заяву від ГУ ПФУ в Сумській області не надходило.

Ухвалою суду від 31.03.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог (а.с.61).

ГУ ПФУ в Житомирській області подано відзив на позовну заяву (а.с.28-30), в якому просило відмовити у задоволенні позову з огляду на правомірність дій відповідача-1. Так, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та 27.09.2022 звернувся до ГУ ПФУ України в Сумській області з заявою щодо перерахунку пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів щодо зміни страхового стажу, набутого до 01.01.2004, до якої надав трудову книжку, свідоцтво про навчання та рішення суду від 28.08.1985 про поновлення на роботі. Втім при всебічному, повному і об`єктивному розгляді усіх наданих документів виявлено, що спірні періоди трудової діяльності неможливо зарахувати до страхового стажу позивача, оскільки в рішенні суду відсутня інформація щодо зарахування періодів роботи між звільненням та відновленням на роботу, у свідоцтві про навчання - відсутня інформація щодо присвоєння кваліфікації, в уточнюючій довідці про періоди навчання - відсутні підстави видачі.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач перебуває з 2009 року на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

27.09.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ України в Сумській області із заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу періоду навчання в автошколі з 16.01.1968 по 08.05.1968 та зарахування періодів між звільненням та поновленням на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 (а.с.60).

При цьому до заяви на перерахунок пенсії було надані такі документи:

- трудову книжку НОМЕР_1 від 04.11.1981;

- свідоцтво про навчання НОМЕР_2 від 26.04.1968;

- рішення суду від 28.08.1985 про поновлення на роботі;

- довідку від 20.09.2022 №26.

Вказані обставини не заперечувалися представником ГУ ПФУ в Житомирській області у відзиві та підтверджуються змістом оскаржуваного рішення та наявними матеріалами справи (а.с.48-55).

Втім ГУ ПФУ в Житомирській області за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», рішенням від 03.10.2022 №78 відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні вищевказаних періодів та перерахунку пенсії, оскільки при всебічному, повному і об`єктивному розгляді усіх наданих документів виявлено, що вказані періоди трудової діяльності неможливо зарахувати до страхового стажу позивача з огляду на те, що в рішенні суду відсутня інформація щодо зарахування періодів роботи між звільненням та відновленням на роботу, у свідоцтві про навчання - відсутня інформація щодо присвоєння кваліфікації, в уточнюючій довідці про періоди навчання - відсутні підстави видачі (а.с.19, 56).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Сумській області від 11.10.2022 (а.с.20), не погодившись з яким позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV ( далі - Закон №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін "страховий стаж" визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваним рішенням відповідачем-1 було відмовлено позивачу у зарахуванні до страхового стажу період його навчання з 16.01.1968 по 08.05.1968 та періоди між звільненнями та поновленнями на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988.

Щодо не зарахування відповідачем періоду навчання позивача суд зазначає наступне.

Так, згідно копії свідоцтва про навчання серії НОМЕР_2 та довідок Освітнього закладу Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) від 20.09.2022 №26 та від 20.10.2022 №28 (а.с.17-18, 53, 60 зворот), судом встановлено, що ОСОБА_1 навчався за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ з 16.01.1968 по 08.05.1968, у 1991 році Республіканська організація ДОСААФ була перейменована у Товариство сприяння обороні України відповідно до рішення VII з`їзду ТСОУ від 26.09.1991 року, а у 2004 році Сумська автошкола ТСОУ була перейменована у Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) згідно з наказом від 27.12.2004 №92.

Як вбачається з оскаржуваного рішення (а.с.56), підставою для відмови у зарахуванні цього періоду відповідачем-1 зазначено про відсутність у свідоцтві про навчання інформації щодо присвоєння кваліфікації, а в уточнюючій довідці про періоди навчання - підстав її видачі (а.с.19, 56).

Однак вказані доводи не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, оскільки в свідоцтві № НОМЕР_3 зазначено про отриману кваліфікацію «Водія автомобіля ІІІ класу» (а.с.16зворот, 53). Крім того, в уточнюючій довідці від 20.09.2022 №26 про періоди навчання вказано, що вона видана на підставі журналу обліку успішності та протоколу екзаменаційної комісії від 26.04.1968року №7, що спростовує доводи відповідача про відсутність підстав її видачі. Також у довідці зазначено, що позивач навчався за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство (а.с.17,18,60зворот).

Таким чином, період навчання позивача з 16.01.1968 по 08.05.1968 за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) підтверджується дослідженими матеріалами справи.

Крім того варто відмітити, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

До 01.01.2004 пенсійне забезпечення в Україні здійснювалось за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення"), відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 якого до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На момент проходження позивачем навчання з 16.01.1968 по 08.05.1968 за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу були чинні закон СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956, та прийняте у зв`язку з цим Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 04.08.1956 №1044.

Так, відповідно до пп. «з» та «і» п.109 вказаного Положення крім роботи як робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також: з) навчання в училищах та школах державної системи трудових резервів (у ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах та училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах і т.д.) та інших училищах, школах та на курсах з підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації; і) навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на робітфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

При призначенні пенсій за старістю періоди, зазначені в підпункті "і", що зараховується до стажу за умови попередньої роботи як робітника, службовця або члена кооперативної промислової артілі або кооперативної артілі інвалідів або служби у складі Збройних Сил СРСР або іншої служби, зазначеної в підпункті "к" (13абз.п. 109 Положення).

Згідно із п.117 цього ж Положення доказом стажу роботи можуть бути: а) трудові книжки, трудові списки, послужні списки (у тому числа по роботі до встановлення радянської влади), членські книжки членів кооперативних промислових артілей та кооперативних артілей інвалідів - все щодо записів, внесених на підставі документів; б) довідки, посвідчення тощо документи про роботу, видані з місця роботи; в) довідки вищих установ тієї ж системи, в якій працював даний робітник або службовець (наприклад, довідки міністерств, головних управлінь, трестів, спілок промислової кооперації тощо); г) довідки архівних установ.

Схожі норми містились і в п.п.109, 117 Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590.

Станом на сьогодні та на час розгляду заяви позивача чинним є Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), відповідно до п.8 якого час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно копії свідоцтва про навчання серії НОМЕР_2 та довідок Освітнього закладу Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) від 20.09.2022 №26 та від 20.10.2022 №28 (а.с.17-18, 53, 60 зворот), судом встановлено, що ОСОБА_1 навчався за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ з 16.01.1968 по 08.05.1968, у 1991 році Республіканська організація ДОСААФ була перейменована у Товариство сприяння обороні України відповідно до рішення VII з`їзду ТСОУ від 26.09.1991 року, а у 2004 році Сумська автошкола ТСОУ була перейменована у Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) згідно з наказом від 27.12.2004 року № 92. У довідці про період навчання (а.с.60зворот) вказано, що остання видана на підставі журналу обліку успішності та протоколу екзаменаційної комісії від 26.04.1968 №7. Свідоцтва про навчання серії НОМЕР_2 містить дані про закінчення повного навчального періоду, присвоєння кваліфікації, підписи посадових осіб та печатку Сумського автомотоклубу ДОСААФ. Таким чином зміст свідоцтва та уточнююча довідка повністю відповідають вимогам Порядку №637.

Вказані документи також надавалися ГУ ПФУ в Сумській області разом із заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу періоду навчання (а.с.60), однак, цим документам не було надано належної оцінки ГУ ПФУ в Житомирській області, який розглядав заяву за принципом екстериторіальності.

Отже, враховуючи, що період навчання позивача з 16.01.1968 по 08.05.1968 за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) підтверджується належними дослідженими матеріалами справи, таке навчання відповідно до чинного на той час законодавства зараховувалось до загального стажу, що враховувався для призначення пенсії, суд доходить висновку, що відмова відповідача-1 у зарахуванні такого стажу є необґрунтованою та не відповідає критеріям правомірності визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки щодо зарахування періоду навчання на курсах водіїв в ДОСААФ узгоджуються також з правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 26 квітня 2023р. у справі № 440/5898/22.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду між звільненнями та поновленнями на роботі з 29.05.1984 по 29.08.1985, а також з 18.08.1987 по 14.03.1988 суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивача (а.с.13-16, 48-50) встановлено, що позивач, крім іншого, 06.10.1982 прийнятий стрілком-пожежником команди ВОХР, 28.05.1984 звільнений згідно п.2 ст.40 КЗпП України, втім 29.08.1985 поновлений згідно рішення Сумського обласного суду поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи №№7-9). Вказане також підтверджується копією рішення Сумського обласного суду від 28.08.1985 (а.с.9-12, 53зворот-55).

У подальшому, 17.08.1987 позивача звільнено згідно п.п.2 п.17 Статуту про дисципліну працівників цивільної авіації, втім 14.03.1983 згідно рекомендацій політичного управління цивільної авіації поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи у трудовій книжці №№10-11).

ГУ ПФУ в Житомирській області, відмовляючи в зарахуванні вказаних періодів рішенням від 03.10.2022 вказує те, що в рішенні суду відсутня інформація щодо зарахування періодів роботи між звільненням та відновленням на роботу(а.с.19, 56). При цьому щодо не зарахування періоду з 18.08.1987 по 14.03.1988 жодного обґрунтування не зазначає.

Суд не може погодитися з оскаржуваним рішенням відповідача-1 і в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988 робітникові або службовцеві, незаконно звільненому з роботи і поновленому на попередній роботі, виплачується за рішенням або постановою органу, що розглядає трудовий спір, середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, але не більш як за три місяці. У такому ж розмірі провадиться оплата за час вимушеного прогулу у тих випадках, коли неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало вступові робітника або службовця на іншу роботу.

Згідно із ст. 241 Кодексу законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988 в разі поновлення працівника на попередній роботі провадиться за рішенням вищого в порядку підлеглості органу оплата за час вимушеного прогулу з дня звільнення або за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за три місяці. При цьому відповідно застосовуються статті 235 і 238 цього Кодексу..

Виходячи зі змісту вказаних частини першої статті 235 та ст.241 Кодексу законів про працю Української РСР, оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції.

При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати, зокрема, звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором.

Вказані висновки також свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 у справі № 761/36220/17.

Отже, з наведеного слідує, що період з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988, є вимушеним прогулом ОСОБА_1 , який мав місце у зв`язку з незаконним звільненням позивача з роботи.

Як вже зазначалось вище періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

У період з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 були чинні Кодекс законів про працю Української РСР у відповідній редакції, Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, а також Правила обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 №252.

Так, згідно із ст. 253, 254 Кодекс законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988 усі робітники і службовці підлягають обов`язковому державному соціальному страхуванню. Державне соціальне страхування робітників і службовців здійснюється за рахунок держави. Внески на соціальне страхування сплачуються підприємствами, установами, організаціями без будь-яких відрахувань із заробітної плати робітників і службовців. Несплата підприємством, установою, організацією страхових внесків не позбавляє робітників і службовців права на забезпечення по державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пп. «а» п.109, 117 Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 крім роботи як робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також будь-яка робота, на якій працівник, будучи робітником або службовцям, що підлягав державному соціальному страхуванню. Доказом стажу роботи можуть бути серед іншого трудові книжки.

Згідно із пп. «ж» п.8 Правил обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 №252 у безперервний трудовий стаж крім роботи як робітника або службовця зараховується також час вимушеного прогулу при неправильному звільненні, якщо працівника відновлено на роботі.

Крім того, на момент внесення записів за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162), відповідно до пункту 2.3 якої усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п.2.9 Інструкції №162 в разі незаконного звільнення чи переведення працівника, встановленого органом по розгляду трудових спорів, і поновлення на попередній роботі чи зміни формулювання причини звільнення, запис про звільнення та переведення на іншу постійну посаду визнається недійсним.

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (п.п.2.4, 2.10).

Отже, стаж роботи працівника, який був незаконно звільнений, а потім поновлений на роботі, вважається безперервним. Стягнутий на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, є заробітною платою за кожен місяць з перебування у вимушеному прогулі.

А тому період вимушеного прогулу зараховується до страхового стажу працівника. Так само до страхового стажу має зараховуватись період роботи працівника без нарахування та виплати заробітної плати, оскільки несплата підприємством, установою, організацією страхових внесків не позбавляє робітників і службовців права на забезпечення по державному соціальному страхуванню (254 Кодекс законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988).

Також варто відмітити, що статтею 62 чинного на час прийняття оскаржуваного рішення та розгляду справи в суді Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,20 Порядку №637 також зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи як у період з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 так станом і на час розгляду справи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (п.п. 2.6).

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Отже, з урахуванням наведених норм та висновків, стаж роботи працівника, який був незаконно звільнений, а потім поновлений на роботі органом по розгляду трудових спорів чи судом, вважається безперервним та такий період зараховується до страхового стажу працівника в силу законодавства (зокрема, пп. «ж» п.8 Правил обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 №252) без додаткового посилання на це у рішеннях суду, на чому наголошує представник ГУ ПФУ в Житомирській області. У той час як внесення записів про недійсність записів про звільнення покладається саме на керівником підприємства, установи, організації, а не на працівника.

Як встановлено судом згідно записів трудової книжки позивача (а.с.13-16, 48-50) та копії рішення Сумського обласного суду від 28.08.1985 (а.с.9-12, 53зворот-55), які надавалися ГУ ПФУ в Сумській області разом із заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу періодів між звільненням та поновленням на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 (а.с.60), позивач, крім іншого, 06.10.1982 прийнятий стрілком-пожежником команди ВОХР, 28.05.1984 звільнений згідно п.2 ст.40 КЗпП України, втім 29.08.1985 поновлений згідно рішення Сумського обласного суду поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи №№7-9). У подальшому, 17.08.1987 позивача звільнено згідно п.п.2 п.17 Статуту про дисципліну працівників цивільної авіації, втім 14.03.1983 згідно рекомендацій політичного управління цивільної авіації поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи №№10-11). Однак, цим документам не було надано належної оцінки ГУ ПФУ в Житомирській області.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази суд доходить висновку, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим вважає необхідним визнати таке рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 03.10.2022 №78 протиправним, скасувавши його та, з урахуванням ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, зобов`язати ГУ ПФУ у Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2022, зарахувавши до страхового стажу позивача період навчання за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) з 16.01.1968 по 08.05.1968, а також періоди між звільненнями та поновленнями на роботі ОСОБА_1 , зокрема, з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988, з урахуванням проведених виплат.

При цьому суд відмічає, що у справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Згідно п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

У даному випадку, заява позивача була розглянута ГУ ПФУ в Житомирській області та прийнято відповідне рішення за результатом розгляду заяви позивача за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, а відтак, електронна пенсійна справа, яка була отримана для опрацювання, була повернена (передана) засобами програмного забезпечення органом, що нараховує та виплачує позивачу пенсію за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тобто Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області.

Згідно вимог ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) з а м і с ц е м п р о ж и в а н н я пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що з заявою позивач звертався саме до ГУ ПФУ в Сумській області через Сумське об`єднане управління ПФУ (а.с.60) та де і перебуває пенсійна справа позивача, суд дійшов висновку, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язання саме ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії позивача з урахуванням спірних періодів стажу.

При цьому щодо дати здійснення перерахунку пенсії з врахуванням спірних періодів до страхового стажу, судом враховано наступне.

Згідно із ч.1 ст. 44 Закону №1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до п.2.7 Порядку №22-1 2.7. До заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (п. 1.8. Порядку №22-1).

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Як встановлено судом позивач з заявою про врахування спірних періодів до страхового стажу звернувся 27.09.2022 (тобто після 15 числа відповідного місця), до якої додав перелік додатків документів, у тому числі рішення суду, а також уточнюючу довідку від 20.09.2022 №26 та свідоцтво про навчання. А відтак саме 27.09.2022 є датою звернення позивача за перерахунком пенсії, та саме з вказаною датою - датою звернення за перерахунком, Закон №1058 пов`язує виникнення підстав у позивача права на перерахунок пенсії, - у зв`язку з виникненням права на підвищення пенсії, та саме у зв`язку з чим у відповідача виникає обов`язок щодо проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу за його заявою від 27.09.2022 у строк, відповідно до норм Закону №1058, якими врегульовано строки перерахунку та виплати пенсії, а саме з 01.10.2022, тобто з першого числа наступного місяця, оскільки заяву з усіма необхідними документами подано позивачем було після 15 числа.

Разом з тим, щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок пенсії саме з розрахунку середньої зарплати за останні 5 років роботи з 1988-1993 роках в аеропорту, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто для вирішення питання щодо обчислення пенсії з врахуванням заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв має бути відповідне волевиявлення пенсіонера щодо такого врахування до органу Пенсійного фонду України, при цьому в матеріалах справи міститься лише заява позивача про врахування спірних періодів до страхового стажу (а.с.59зворот).

Втім обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Враховуючи вищезазначене, права позивача в частині перерахунку пенсії саме з розрахунку середньої зарплати за останні 5 років роботи з 1988-1993 роках в аеропорту, у цій справі періодів не порушені, оскільки перерахунок пенсії на виконання цього рішення суду не проведено, а ГУ ПФУ в Житомирській області на цей час взагалі заперечує право позивача на зарахування спірних у цій справі періодів та перерахунок пенсії, крім того в матеріалах справи відсутні докази про звернення позивача з відповідною заявою про здійснення перерахунку пенсії саме з розрахунку середньої зарплати за останні 5 років роботи з 1988-1993 роках в аеропорту. А тому такі вимоги заявлені передчасно та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, а також те, що саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області стало підставою для звернення до суду з цим позовом, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань саме вказаного відповідача судовий збір у розмірі 992,40грн., сплаченого позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7,м. Житомир,10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Берестовська, буд.1, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.10.2022 №78.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) з 16.01.1968 по 08.05.1968, а також періоди між звільненнями та поновленнями на роботі ОСОБА_1 , зокрема, з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір по 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11.07.2023.

Суддя І.Г. Шевченко