Справа № 160/48/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2023 року Справа № 160/48/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 09.01.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
23.01.2023 в порядку усунення недоліків надійшла подана у встановлений строк позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за липень 2022 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за липень 2022 року, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у повному обсязі.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 її не було включено до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у зв`язку зі складенням стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за відсутність 18.07.2022 на шикуванні особового складу польового вузла зв`язку. За результатами розгляду вказаного протоколу Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 23.08.2022 було прийнято постанову у справі № 216/2678/22, яка набрала законної сили 05.09.2022, про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для невключення її до наказу про виплату додаткової винагороди за липень 2022 року. На звернення від 03.10.2022 про виплату додаткової винагороди за липень 2022 року позивач 24.11.2022 отримала лист військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2022 № 4559 про відмову у виплаті додаткової винагороди. Позивач вважає протиправними такі дії відповідача, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 26.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 27.02.2023, що підтверджується матеріалами справи.
21.03.2023 до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 , в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2022 № 2045 «Про результати службового розслідування» солдата ОСОБА_1 не було включено до наказу про виплату додаткової винагороди в липні 2022 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини. Пунктом 9.4 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 за № 912/з/29 передбачено до наказів про виплату додаткової винагороди не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби за місяць, у якому здійснено таке порушення, включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника). Підставою для ненарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, був складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. Постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення № 261/2678/22 стосовно ОСОБА_1 прийнято 23.08.2022 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено неповноважною особою, факт відсутності військовослужбовця на військовій службі судом не досліджувався.
У відповіді на відзив представник позивача адвокат Стрикун Андрій Сергійович підтримав позовні вимоги. Зазначив, що вину позивача у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, не було встановлено постановою суду, тому позбавлення її додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, є протиправним.
Станом на час розгляду справи заперечення до суду не надійшли. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 335 від 18.10.2019 солдата ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу 19.02.2022 прізвище змінено на « ОСОБА_3 »), призначену наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 15.10.2019 № 138-РС на посаду помічника гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, яка прибула з військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважати такою, що 18.10.2018 прийняла справи та посаду і приступила до виконання обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 278 від 22.09.2021 солдата ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу 19.02.2022 прізвище змінено на « ОСОБА_3 ») було призначено механіком відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону, вважати такою, що з 22.09.2021 справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою.
12.07.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ (по стройовій частині) № 197, відповідно до якого солдата ОСОБА_1 вважати такою, що вибула у відрядження до 239 загальновійськового полігону смт Черкаське Дніпропетровської області з метою проведення заходів з бойової підготовки в польових умовах з 12.07.2022.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1983 від 19.07.2022 було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов відсутності на військовій службі 18.07.2022 в умовах воєнного стану солдата ОСОБА_1 , механіка відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону, та на підставі рапорта капітана ОСОБА_4 , начальника польового вузла зв`язку, від 19.07.2022 № 711.
На підставі зазначеного наказу було проведено службове розслідування, за наслідками якого складено акт службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 .
23.07.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 2045 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого службовим розслідуванням встановлено, що під час вечірнього шикування особового складу польового вузла зв`язку на 239 ЗВП смт Черкаське о 21.30 годині 18.07.2022 стало відомо, що механік відділення зварювальних робіт взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкового озброєння і техніки ремонтно-відновлювального батальйону солдат ОСОБА_1 , віддана у розпорядження начальника польового вузла зв`язку згідно з розпорядженням командира НОМЕР_3 окремої танкової бригади від 12.07.2022 № 111, була відсутня без поважних причин, на телефонні дзвінки не відповідала, місцезнаходження невідоме. У наказі вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги абз. 1, 2, 4, 6, 10 ст. 11, ст.ст. 12, 14, 16, абз. 4 ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз. 1, 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. У діях солдата ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 на 239 ЗВП смт Черкаське без поважних причин 18.07.2022, вчинене в умовах особливого періоду, що набуло ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. Наказом № 2045 від 23.07.2022 було вирішено, зокрема, у разі прибуття солдата ОСОБА_1 на військову службу до 10 діб у зв`язку із можливою наявністю у діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, скласти та направити протокол стосовно ОСОБА_1 та направити його до суду протягом двадцяти чотирьох годин з моменту її появи, а також не включати до наказу на виплату додаткової винагороди у липні 2022 року солдату ОСОБА_1 за самовільне залишення частини відповідно до п. 5 розділу XVI наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, з урахуванням телеграми Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частини) № 56 від 28.07.2022 солдата ОСОБА_1 призначено майстром ремонтної майстерні стрілецької зброї взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 , зараховано 28.07.2022 до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 та на всі види забезпечення, вважати такою, що 28.07.2022 справи та посаду прийняла та приступила до виконання обов`язків за посадою.
Згідно з довідкою № 1754, виданою 04.12.2022 військовою частиною НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 28.07.2022 і станом на дату видачі довідки проходила військову службу у вказаній військовій частині.
23.08.2022 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прийнято постанову у справі № 216/2678/22, яка набрала законної сили 05.09.2022, про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зі змісту постанови встановлено, що її було прийнято за результатами розгляду матеріалів, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 , а саме складеного ТВО командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 протоколу про адміністративне правопорушення А3283 № 105 від 27.07.2022 стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, відповідно до якого 18.07.2022 о 21.30 годині солдат ОСОБА_1 була відсутня на шикуванні польового зв`язку військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , на військову службу прибула о 08.00 годині 25.07.2022 у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 03.10.2022, у якій просила, зокрема, про внесення змін до відповідного наказу командира військової частини НОМЕР_1 , а саме включення її до переліку військовослужбовців, яким має бути проведена виплата за липень 2022 року додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, та нарахування і виплату їй додаткової винагороди за липень 2022 року.
За результатами розгляду вказаної заяви позивача листом військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2022 № 4559 повідомлено, що п. 9.4 доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби за місяць, у якому здійснено порушення, включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира. Зважаючи на факт самовільного залишення ОСОБА_1 військової служби, було вказано на відсутність підстав для задоволення заяви.
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за липень 2022 року, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався указами Президента 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 та Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
Статтею 4 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 вирішено Кабінету Міністрів України невідкладно:
1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні;
2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац другий пункту 1 Постанови № 168).
Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України надано окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, згідно із підпунктом 9.4 пункту 9 якого до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону).
Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, містив, зокрема, такі положення:
необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання (абз. 1, 2, 4, 6, 10 ст. 11);
про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (ст. 12);
із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (ст. 14);
кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст. 16).
Відповідно до абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
У межах спірних правовідносинах заявлено позовні вимоги про визнання протиправною відмови військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті позивачеві додаткової грошової винагороди за липень 2022 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за липень 2022 року у повному обсязі.
Під час судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 18.10.2019 до 27.07.2022.
У наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2022 № 2045 підставою для невключення ОСОБА_1 до наказу на виплату додаткової винагороди в липні 2022 року зазначено самовільне залишення нею військової частини 18.07.2022.
Частиною першою статті 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.
Частиною третьою цієї статті встановлено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Частиною четвертою статті 172-11 КУпАП, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП згідно з протоколом А3283 № 105 від 27.07.2022 стосовно позивача було закрито постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.08.2022 у справі № 216/2678/22, яка набрала законної сили 05.09.2022.
Зазначену постанову прийнято на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, якою передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що її не було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене порушення, оскільки підставою для невиплати додаткової винагороди є самовільне залишення військової частини, що передбачено пунктом 9.4 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29, а не притягнення до адміністративної відповідальності за самовільне залишення військової частини на підставі судового рішення.
Факт самовільного залишення позивачем військової частини 18.07.2022 не заперечувався нею у позовній заяві. Позивачем не зазначено та не надано доказів обґрунтування поважності причин її відсутності у військовій частині 18.07.2022.
У позовній заяві ОСОБА_1 не заперечувала обставин, наведених у висновку службового розслідування.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 23.07.2022 № 2045 не було оскаржено позивачем у передбачений законом спосіб, отже він є чинним та підлягає виконанню.
Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано, на підставі діючих наказів не включено позивача до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за липень 2022 року.
На підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Матеріали справи не містять документального підтвердження понесення позивачем інших судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл понесених позивачем судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходженя: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 30.06.2023.

Суддя В.В. Рянська