Справа № 120/2770/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 липня 2023 р. Справа № 120/2770/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 15.02.2023 № 37 в частині застосування до заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника слідчого відділення капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що він проходить службу в органах Національної поліції України на посаді заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. 15.02.2023 відповідачем 1 винесено наказ № 37 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позивач вважає такий наказ незаконним і необґрунтованим, оскільки висновки службового розслідування, на його думку, не відповідають дійсності, а у діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, що виключає можливість накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 05.04.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

21.04.2023 на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому такий заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав по наступне.

Так, відповідач, посилаючись на положення Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Наказ МВС України від 13.06.2023 № 503 "Про затвердження Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України", спростовує доводи позивача, що викладені у позові та наголошує, що ОСОБА_1 як головним виконавцем було проігноровано обов`язок щодо своєчасного та якісного виконання у повному обсязі контрольного документа, яким в цьому випадку виступило ненадання відповіді на звернення громадянина ОСОБА_2 від 18.01.2023. Поряд з цим, проведеним службовим розслідуванням встановлено порушення позивачем вимог статті 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", статті 4 розділу ІІІ Наказ МВС України від 13.06.2023 № 503 "Про затвердження Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України".

Крім іншого, відповідач у поданому відзиві, всупереч позиції позивача відносно розгляду запиту громадянина ОСОБА_2 від 18.01.2023, відповідь на який була надана 15.02.2023 згідно з ЗУ "Про звернення громадян", вказує, що такий запит підлягав розгляду у п`ятиденний строк за нормами ЗУ "Про доступ до публічної інформації". Відповідна правова позиція висловлена ВС у постанові від 02.02.2022 по справі № 9901/390/21.

Щодо аргументів позивача про неможливість самостійного направлення відповіді на звернення від 18.01.2023, відповідач стверджує, з посиланням на лист начальника ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 17.03.2023 № 1681/214/01-23, що кабінет який закріплений за заступником начальника-начальником слідчого відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області оснащений відповідною оргтехнікою, а саме комп`ютером у комплекті з багатофункціональним пристроєм (принтером) та наявний доступ до мережі Інтернет.

Крім того, 21.04.2023 відповідачем 2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник ГУ НП у Вінницькій області заперечив щодо задоволення вимог ОСОБА_1 . В цілому зміст такого відзиву повністю відтворює зміст відзиву відповідача 1.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 06.11.2015 ОСОБА_1 проходить службу в органах Національної поліції України, а з 14.10.2022 призначений на посаду заступника начальника відділення поліції №1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника слідчого відділення.

Наказом начальника Жмеринського районного відділу поліції ГУ Нацполіції у Вінницькій області від 03.02.2023 № 30 призначено службове розслідування з метою з`ясування причин можливих порушень службової дисципліни працівниками поліції відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП. Підставою для призначення такого розслідування визначено скаргу гр. ОСОБА_3 від 02.02.2023 з приводу неотримання ним відповіді на запит на інформацію від 18.01.2023, який був направлений на електронну адресу відповідача 1.

15.02.2023 дисциплінарною комісією було складено висновок за результатами проведеного службового розслідування, у якому зокрема вказано, що 02.02.2023 на E-mail Жмеринського РВП на ім`я начальника Жмеринського РВП ГУПН у Вінницькій області полковника поліції А. Присяжнюка надійшла скарга від громадянина ОСОБА_4 , датована 02.02.2023 з приводу ненадання відповіді та інформації на його попередній запит на інформацію від 18.01.2023. Така скарга роздрукована та зареєстрована в канцелярії підрозділу за вх. № О-1/213-23 від 02.02.2023.

У висновку, зазначено, що 18.01.2023 на електронну пошту відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов запит на інформацію від гр. ОСОБА_4 щодо отримання повних та достовірних копій всіх витягів з ЄРДР по кримінальним проводженням, які є підставою для обмеження доступу до інформації запит ОСОБА_4 від 12.01.2023.

Такий запит від 18.01.2023 був зареєстрований в журналі реєстрації звернень громадян згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» за вхідним № 2 п/і від 18.01.2023.

Резолюцією начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції О. Клименком вказаний запит було передано до виконання заступнику начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальнику слідчого відділення капітану поліції С. Пелиху, який цього ж дня, отримав такий під особистий підпис.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 за результатами розгляду запиту від 18.01.2023, вже 23.01.2023 ним було підготовлено відповідь гр. ОСОБА_4 , яку зареєстровано в журналі обліку вихідних та внутрішніх документів від 23.01.2023 за № 490/052-214-2023.

Крім того, як пояснив ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що у нього відсутні технічні можливості для сканування відповіді ОСОБА_4 , тому 23.01.2023 дану відповідь усною вказівкою було передано інспектору сектору моніторингу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції О. Чистяковій для подальшого сканування та направлення її на електронну пошту заявника. 23.01.2023 остання повідомила ОСОБА_5 про направлення відповіді на електронну адресу О. Огородніка. о 15 год. 31 хв. цього ж дня.

02.02.2023 на електронну адресу відповідача 1 надійшла скарга гр. ОСОБА_4 з приводу ненадання відповіді на його запит від 18.01.2023.

Згідно матеріалами службового розслідування та обставинами викладеними у висновку від 15.02.2023, після надходження скарги від 02.02.2023 по даному факту було здійснено перевірку наявної інформації у електронній скриньці відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області у відправлених повідомленнях та встановлено факт того, що ОСОБА_6 помилково направила відповідь на запит гр. ОСОБА_4 за його попереднім зверненням від 12.01.2023, а не за запитом на інформацію від 18.01.2023, оскільки на електронному носії, з якою було завантажено файл, знаходилося декілька сканованих документів, а саме відповідей на запити ОСОБА_4 , з однаковими назвами.

Як вказано у висновку від 15.02.2023 дисциплінарною комісією при дослідженні усіх обставин справи не встановлено існування наказу у відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, яким би було закріплено відповідальних осіб за здійснення сканування та направлення матеріалів на електронні адреси громадян, які звертаються з відповідними запитами. Також у посадовій інструкції опитаної ОСОБА_7 - інспектора сектору моніторингу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - не зазначено, що вона є відповідальною особою за направлення матеріалів на електронну пошту.

За висновками службового розслідування вирішено застосувати до заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області начальника слідчого відділення капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення службової дисципліни (яке виразилось несвоєчасному та неналежному виконанні контрольного документа, як головним його виконавцем), вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", вимог статті 4 розділу ІІІ наказу МВС України № 503 від 13.06.2016 "Про затвердження інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України" та Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Наказом начальника Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 15.02.2023 № 37 за порушення службової дисципліни, вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", вимог статті 4 розділу ІІІ наказу МВС України № 503 від 13.06.2016 "Про затвердження інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" до заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - начальника слідчого відділення капітана ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.

З таким наказом ОСОБА_1 ознайомився 20.02.2023 про свідчить його особистий підпис (том 1 а.с.17).

Позивач не погоджується з спірним наказом, та вважає його протиправним, вказуючи, що у його діях фактично відсутній склад дисциплінарного проступку, що виключає можливість застосування до нього дисциплінарної відповідальності, з огляду на те, що:

- по-перше запит громадянина ОСОБА_2 від 18.01.2023 був розглянутий ним як виконавцем у місячний строк згідно положень ЗУ "Про звернення громадян", відповідь направлена на електронну адресу заявника 15.02.2023. Поряд з цим відповідь на таке звернення була зареєстрована у канцелярії відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 23.01.2023 за вих. № 490/02/214-2014, тобто підготовлена навіть у межах 5-денного строку для надання відповіді на запит про публічну інформацію;

- по-друге саме через технічні причини - відсутність сканера, відповідь від 23.01.2023 за вих. № 490/02/214-2014 була передача інспектору сектору моніторингу ОСОБА_8 для подальшого сканування та направлення заявнику;

- по-третє позивач вказує, що не отримував доступу до електронної пошти відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області;

- по-четверте позивач вважає, що у описаному випадку він повністю дотримався своїх посадових обов`язків визначених у розділі ІІ своєї посадової інструкції, затвердженої 16.01.2023;

- по-п`яте позивач не був обізнаний про необхідність особистого направлення відповіді на запит ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут НП України).

Дія цього Статуту поширюється зокрема на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною другою статті 1 вказаного Статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту НП України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту НП України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (частина 1 статті 12 Дисциплінарного статуту НП України).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту НП України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що для застосування до поліцейського будь якого виду дисциплінарного стягнення необхідно встановити факт вчинення ним дисциплінарного проступку, що призвело до порушення ним службової дисципліни.

Такий дисциплінарний проступок полягає у конкретних діях чи бездіяльності, які вчинені поліцейським протиправно та умисно, або у разі невиконання поліцейським конкретних службових обов`язків.

Водночас, для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, факт вчинення ним дисциплінарного проступку повинен бути встановлений у передбаченому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною 6 статті 14 Дисциплінарного статуту НП України службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту НП України).

Згідно з ч. 1, 2, 7 статті 15 Дисциплінарного статуту НП України, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1-2, 4 статті 16 Дисциплінарного статуту НП України, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з частиною 1-2 статті 18 Дисциплінарного статуту НП України, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

В силу частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту НП України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч. 1-2 статті 21 Дисциплінарного статуту НП України, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з частиною 1 статті 24 Дисциплінарного статуту НП України, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено розділом V Дисциплінарного статуту НП України.

Так, статті 26 Дисциплінарного статуту НП України визначає, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Зокрема, згідно з ч. 1, 2 статті 29 Дисциплінарного статуту НП України, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України (далі - Порядок № 893).

Відповідно до розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пункт 4 розділу 5 Порядку № 893 встановлює, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Отже, мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника НП і його ставлення до вчиненого.

В контексті аргументів позивача та встановлених обставин справи, суд вказує, що підставою для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани, за висновками службового розслідування від 15.02.2023, стало порушення останнім службової дисципліни, що виявилось у несвоєчасному направленні відповіді на запит гр. ОСОБА_2 від 18.01.2023.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.01.2023 на електронну пошту відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов запит на інформацію від гр. ОСОБА_4 щодо отримання повних та достовірних копій всіх витягів з ЄРДР по кримінальним проводженням, які є підставою для обмеження доступу до інформації запит ОСОБА_4 від 12.01.2023.

Відповідь на такий запит була надана позивачем 23.01.2023, проте через технічні причини за усною вказівкою ОСОБА_1 перейдена для сканування та відправлення на електронну адресу заявника інспектору сектора моніторингу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Чистяковій О.М.

Тобто сторонами не заперечується факт направлення відповіді на звернення поза межами 5-денного строку визначеного ЗУ "Про доступ до публічної інформації", поряд з цим позивач вказує, що така відповідь направлена ним у місячний термін згідно ЗУ "Про звернення громадян".

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI, відповідно до статті 2 якого метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

За змістом статті 5 зазначеного Закону доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Сфера дії цього Закону не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (частина друга статті 2 Закону № 2939-VI).

Надаючи оцінку вказаним доводам заявника, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену у постанові від 02.02.202 по справі № 9901/390/21, згідно з якою ВС вказав, що Закон № 393/96-ВР передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Закон № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У постанові від 02.02.202 по справі № 9901/390/21 ВС підкреслив, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону № 393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI ). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

До того ж Закон № 2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

В свою чергу частина перша статті 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" визначає, обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Разом з тим за нормами статті 20 ЗУ "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

З огляду на вищевикладене та зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_2 у своєму зверненні (запиті на інформацію) від 18.01.2023, яке 18.01.2023 надійшло на електронну пошту відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, порушив питання щодо отримання повних та достовірних копій всіх витягів з ЄРДР по кримінальним проводженням, які є підставою для обмеження доступу до інформації запит ОСОБА_4 від 12.01.2023, суд погоджується з позицією відповідачів щодо необхідності розгляду та надання запитуваної інформації на такий саме у строки визначені частиною першою статті 20 ЗУ "Про доступ до публічної інформації", а не протягом строку встановленого статтею 20 ЗУ "Про звернення громадян".

Зважаючи на решту аргументів позивача відносно того, що запитувана ОСОБА_2 інформація була направлена на його електронну адресу лише після надходження скарги від 02.02.2023 у зв`язку з технічною помилкою інспектора сектору моніторингу Чистякової О.М., суд вважає доцільним зауважити на той факт, що виконавцем запиту від 18.01.2023 резолюцією начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області О. Клименка визначено власне ОСОБА_1 , який не спростовує факт отримання такого запиту у канцелярії 18.01.2023.

Слід вказати, що порядок здійснення у Національній поліції України організації контролю за виконанням на належному рівні документів, що розробляються на виконання завдань, визначених у законах України, актах Президента України, постановах Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актах Кабінету Міністрів України, дорученнях Прем`єр-міністра України, актах Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, центральних і місцевих органів виконавчої влади, кореспонденції Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Кабінету Міністрів України, документів Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України (далі - документи, за виконанням яких здійснюється контроль), визначається Інструкцією з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.06.2016 № 503 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 липня 2016 р. за № 944/29074 (далі - Інструкція).

За визначеннями наведеними у частині 2 Інструкції:

виконавська дисципліна - неухильне додержання належного, своєчасного та якісного виконання посадовими особами органів та підрозділів поліції функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів, доручень, рішень, нормативно-правових актів, планів, програм тощо;

відповідальний за здійснення контролю - підрозділ або особа, на який (яку) в обов`язковому порядку наказом, положенням, дорученням або резолюцією керівництва органу чи підрозділу поліції покладено здійснення контролю за виконанням документів;

головний виконавець - особа, зазначена в резолюції першою, якщо інше не обумовлено;

контрольний документ - документ, за виконанням якого згідно з резолюцією слід здійснювати контроль;

резолюція - зроблений посадовою особою напис на документі, який містить стислий зміст прийнятого нею рішення щодо виконання документа;

типовий строк виконання - строк виконання, який установлюється законодавством.

Абзац другий частини 4 розділу ІІІ Інструкції прямо передбачає та встановлює, що головний виконавець організовує та безпосередньо відповідає за своєчасне та якісне виконання в повному обсязі контрольного документа. У разі розбіжностей позицій співвиконавців щодо вирішуваного питання головний виконавець завчасно узгоджує їх, а в разі непогодження - доповідає керівництву органу чи підрозділу поліції.

Таким чином, у розглядуваному випадку саме ОСОБА_1 , як головний виконавець, був відповідальним зокрема за своєчасне та якісне виконання в повному обсязі контрольного документа (запиту від 18.01.2023).

Варто зауважити, що виконання у повному обсязі контрольного документа передбачає власне як надання запитуваної інформації так і направлення такої у спосіб обраний заявником та/або власне контроль за направленням такого документа.

Поряд з цим виготовлення такого документа та присвоєння йому вихідного номера, на переконання суду, в силу наведених вище норм не може свідчити про повне його виконання, адже процес надання відповіді на запит про надання інформації логічно завершується направленням такої відповіді/інформації особою відповідальною за виконання контрольного документа.

Позивач не вказує про визначення інших відповідальних осіб (співвиконаців) зокрема з надіслання такої відповіді на запит заявника від 18.01.2023, проте наголошує, що ос особисто не зміг виконати дію щодо направлення відповіді від 23.01.2023 № 490/02/214-2014 через технічні причини - відсутність сканера у робочому кабінеті.

Разом з тим відповідно до посадової інструкції заступника начальника відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області начальника слідчого відділу капітана поліції ОСОБА_1 , затвердженої начальником відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області О.Клименком 16.01.2023, позивач несе відповідальність за неналежне та несвоєчасне виконання наказів, розпоряджень і доручень керівництва ВП ГУНП, неякісну організацію службової діяльності (п.4.3, п. 4.4 розділу IV посадової Інструкції).

Більше того, на противагу позиції позивача свідчить той факт, що інспектор сектору моніторингу Чистякова О.М., якій ОСОБА_1 в усному порядку доручив направлення відповіді від 23.01.2023 не була виконавцем такого запиту та офіційно не визначена особою відповідальною за направлення вказаної відповіді на електронну адресу заявника ОСОБА_2 .

Суд відхиляє доводи позивача про те, що хоча і його кабінет оснащений відповідною оргтехнікою проте на в період призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника -начальника слідчого відділення, багатофункціональний пристрій (принтер) тимчасово перебував у користуванні іншої особи, а власне ОСОБА_1 не надавався доступ до електронної пошти відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, як на підставу для постановлення висновків на користь позивача, оскільки з 14.10.2022 (призначення ОСОБА_1 на посаду начальника слідчого відділення) останній міг подбати про повернення у користування багатофункціонального пристрою (принтеру) задля змоги повного та своєчасного виконання доручень безпосереднього керівника та виконання покладених на нього обов`язків.

Крім того, за умови не визначення працівників, які здійснюють відправлення поштової кореспонденції (листів) через електронну пошту, на переконання суду такий обов`язок покладено саме на виконавця запиту в цьому випадку - ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що поняття службова дисципліна містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Підсумовуючи наведене вище потрібно вказати, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Суд відмічає, що в цьому випадку порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", вимог статті 4 розділу ІІІ наказу МВС України № 503 від 13.06.2016 "Про затвердження інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" оцінено відповідачем із урахуванням усіх обставин вчинення такого дисциплінарного проступку. Крім того під час проведення службового розслідування та власне у висновку такого розслідування вказано, що дисциплінарною комісією не встановлено зокрема обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 , а судом не встановлено ні порушень процедури проведення службового розслідування, ні порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Враховуючи наведене, спірний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає.

В контексті цієї спірної ситуації, варто звернути увагу та вказати, що наказом від 15.02.2023 № 37 за матеріалами службового розслідування крім ОСОБА_1 , як головного виконавця запиту від 18.01.2023, також притягнуто до відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді зауваження ОСОБА_8 . Відтак, суд вважає недоцільним скасування дисциплінарного стягнення у виді догани застосованого до позивача як головного виконавця, який мав організувати та безпосередньо відповідав за своєчасне та якісне виконання в повному обсязі контрольного документа.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог статті 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Жмеринський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Соборна, 58, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100);

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21100, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12.07.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович