Справа № 480/7836/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 р. Справа № 480/7836/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2023, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 27.01.23 по справі № 480/7836/22

за позовом ОСОБА_1

до Військова частина НОМЕР_1

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини ( далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невинесення наказів про нарахування та виплату позивачу у період починаючи з 24.02.2022 та по час дії такої постанови додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 24.02.2022 по 30.06.2022 як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" , пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 24.02.2022 року і по 30.06.2022 року, як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі, як такому, що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)", пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100000 гривень;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі, як такому що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)" пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час проходження ним військової служби у складі ВЧ НОМЕР_1 в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надається допомога в рамках Програми єПідтримка та безпосереднього прийняття участі у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відповідачем всупереч приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168) протиправно не нарахована та не виплачена ОСОБА_1 додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022, на яку позивач має право у період з 24.02.2022 по день винесення судового рішення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі № 480/7836/22 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції, скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 у справі № 480/7836/22 та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що відповідач на власний розсуд здійснює нарахування та виплату додаткової винагороди позивачу відповідно до Постанови № 168, та жодним чином не обґрунтовує чим зумовлений саме той розмір спірної виплати, який було нараховано ОСОБА_1 у спірний період. Вважає, що невиконання ВЧ НОМЕР_1 положень Постанови №168 підтверджується тим фактом, що у березні 2022 року розмір додаткової винагороди позивача склав 100000,00 грн, а у квітні 2022 року лише 46333,33 грн, однак вказану обставину судом першої інстанції було залишено поза увагою.

Також вказав, що відсутність у відповідача бойових наказів та розпоряджень, журналів бойових дій, журналів ведення оперативної обстановки у ВЧ НОМЕР_1 свідчить про невиконання ВЧ НОМЕР_1 доручень, що містить телеграма Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022, якою, серед іншого, наказано командиру військової частини затвердити окремий порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців підпорядкованих військових частин у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів.

На думку апелянта відсутність у відповідача обліку участі кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань є порушенням наказу Міністерства оборони України від 06.10.2020 року № 363, яким затверджено Інструкцію з ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій, зі змісту якої слідує, що у ВЧ НОМЕР_1 журнал бойових дій повинен був вестись з 24.02.2022 і по сьогоднішній день, враховуючи оголошення Президентом України військового стану. Разом з цим, суд першої інстанції, незважаючи на порушення відповідачем вказаного наказу, взяв до уваги відсутність задокументованого обліку бойових завдань, не як обставину яка свідчить про наявність порушень саме з боку відповідача, а як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Звернув увагу, що надання вищевказаних документів є обов`язком відповідача відповідно до вимог ст. 97 КАС України, однак суд першої інстанції проігнорував вказану норму та фактично переклав на позивача обов`язок доказування.

Відповідач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване. Зазначив, що позивачу виплачувалась додаткова винагорода до 100 тис. грн згідно з положеннями Постанови № 168, а саме пропорційно часу залучення його до заходів, пов`язаних із взяттям ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони або відсічі і стримування збройної агресії або перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), що підтверджується додатками до відзиву на позовну заяву та іншими матеріалами справи. Наголосив, що представник позивача з клопотанням до суду першої інстанції про зобов`язання відповідача надати роз`яснення механізму нарахування спірної виплати не звертався, адвокатських запитів в порядку ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до уповноважених органів не направляв, а отже механізм нарахування грошового забезпечення військовослужбовця був йому абсолютно зрозумілий, у зв`язку з чим застосування норм ст.72 КАС України є недоцільним.

Зауважив, що зміст Порядку документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022, передбачає можливість, а не обов`язковість, використання одного документу з переліку (бойового наказу (розпорядження), наказу (по стройовій частині), журналу бойових дій) для встановлення правомірності видання наказу про таку виплату додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168.

Крім того, зазначив, що твердження представника позивача про порушення посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 наказу Міністерства оборони України від 06.10.2020 № 363 не були висвітлені у суді першої інстанції з невідомих причин, а апеляційна скарга не містить доказів поважності причини, з якої нові докази не були надані раніше.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копіями записів у військовому квитку ОСОБА_1 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно з карткою особового складу військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 , затвердженого додатком 14 до Порядку фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280, позивачем за 2022 рік у лютому отримано додаткову винагороду в розмірі 5357,14 грн, у березні - 100000 грн, у квітні - 46333,33 грн, у травні - 30000 грн, у червні - 30000 грн, у липні - 30000 грн, у серпні - 30000 грн, у вересні 30000 грн.

Дані виплати здійснювалися відповідно наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про виплати додаткових винагород за відповідні місяці 2022 року.

Не погодившись з розміром отриманих вищевказаних виплат, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за спірний період, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача права на спірну винагороду в іншому розмірі ніж отримано, оскільки інформації щодо його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та доказів на підтвердження таких обставин до суду надано не було. Судом також враховано, що за час виконання позивачем бойових розпоряджень вищого командування йому було нараховано та виплачено частину додаткової винагороди від 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Вимогу позивача про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не винесення наказів про нарахування та виплату йому з 24.02.2022 додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 суд вважав безпідставною з оглядну на доведеність відповідачем прийняття таких наказів та виплату на їх підставі позивачу додаткової грошової винагороди за відповідні місяці 2022 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилом ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі, Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, а Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18 квітня 2022 року № 259, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року. В подальшому, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в первісній редакції визначено, що на період дії воєнного стану (далі по тексту постанова КМ України № 168).

Положеннями абз.1 пункту 1 постанови КМ України № 168 9 в редакції на дату її прийняття) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абз. 4 пункту 1 Постанови № 168).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 до вищезазначеної Постанови № 168 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 № 754 до постанови Кабінету Міністрів України № 168 були внесені зміни, відповідно до яких в абз. 1 п. 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».

Аналіз наведених норм права дозволяє колегії суддів дійти висновку, що на період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та в подальшому строк дії якого в Україні було продовжено), військовослужбовці мають право на виплату додаткової винагороди та додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

При цьому, у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

З наведеного слідує, що сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

Відповідно до п. 3 телеграми Міністра оборони України від 07.03.2022 №248 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Положеннями пунктів 5 та 6 телеграми Міністра оборони України від 07.03.2022 №248 визначено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 2 до цієї телеграми).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

З наведеного слідує, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, наведеною у телеграмі МОУ від 07.03.2022 №248.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_3 ОСОБА_1 , останній у період з лютого по вересень 2022 року отримував додаткову грошову винагороду у наступних розмірах: лютий 2022 5357,14 грн; березень 2022 100000 грн; квітень 2022 46333,33 грн; травень 2022 30000 грн; червень 2022 30000 грн; липень 2022 30000 грн; серпень 2022 30000 грн; вересень 2022 30000 грн. (а.с.41).

Разом з тим, відповідачем надано суду першої інстанції копію рапорту командира мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , складеного на адресу командира Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого старший сержант ОСОБА_1 - головний сержант-командир міномета 1 обслуги 3 мінометного взводу мінометної батареї був зарахований в список ВЧ НОМЕР_1 наказом № 20 від 24.02.2022 та з 24.02.2022 по 15.04.2022 приймав безпосередню участь у обороні м. Суми згідно наказу № 1 від 24.02.2022. (а.с.38).

Крім того, відповідно до витягів з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.07.2022 № 154 та № 153 за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 13 березня 2022 року № 84 «Про визначення районів ведення бойових дій», військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які проходили службу у визначених районах ведення воєнних (бойових) дій, за старанність, сумлінне виконання службових обов`язків та за особистий внесок у загальні результати служби виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень, (пропорційно дням участі у таких діях та заходах), у розрахунку за період з 24 лютого по 28 лютого (включно) 2022 року та з 01.03.2022 по 31.03.2022, відповідно до додатків 1 цих наказів.

Дослідивши зміст вищевказаних наказів, колегію суддів встановлено, що ОСОБА_1 під № 364 (наказ №154) та під № 428 (наказ №153) включений до переліку осіб, яким наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень, (пропорційно дням участі у таких діях та заходах), у період участі з 24.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.03.2022 по 31.03.2022. У примітках зазначено (бойовий наказ ВЧ НОМЕР_1 № 1 від 24.02.2022, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 , бойове розпорядження, журнал бойових дій в/ч, рапорт ст. л-та ОСОБА_2 вх. 100 від 11.04.2022).

Також, відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.04.2022 №76 «Про виплату додаткової винагороди за квітень місяць 2022 року» наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 30000 грн, до переліку таких осіб включено ОСОБА_1 під № 437 (період з 01.04.2022 по 30.04.2022).

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.06.2022 № 107 за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30 квітня 2022 року № 125 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , які проходили службу у визначених районах ведення воєнних (бойових) дій, доплатити додаткову винагороду в розмірі 70 00 гривень у розрахунку за період з 01 квітня по 30 квітня (включно) 2022 року. До переліку вищевказаних осіб включено ОСОБА_1 (період з 01.04.2022 по 30.04.2022).

З наведеного слідує, що позивач у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 брав безпосередню участь в у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, зокрема у обороні м. Суми, тобто набув право у вказаний період на отримання збільшеної грошової винагороди до 100000 грн.

Однак, відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_3 - ОСОБА_1 , останньому у лютому нараховано та виплачена додаткова винагороду у сумі 5357,14 грн, що не відповідає визначеному Постановою № 168 розміру додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 з розрахунку 100000 грн на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах (5 днів з 28). Колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди у вказаний період у сумі 17857 грн (100000 грн / 28 днів = 3571,42 грн на день; 3571,42 * 5 календарних днів = 17857 грн). Отже, з урахуванням виплаченої суми у розмірі 5357,14 грн сума недоплаченої позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 складає 12229,86 грн.

При цьому, згідно картки особового рахунку позивача у березні 2022 року йому нарахована та виплачена додаткова винагороду у сумі 100000 грн, що відповідає збільшеному розміру додаткової винагороди, визначеному Постановою № 168 відносно часу участі позивача у бойових діях, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності позивача щодо невиплати спірної винагороди у вказаний період.

Також, відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.04.2022 № 76 та витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.06.2022 № 107 позивачу мала бути виплачена додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 168, в загальній сумі 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а саме з 01.04.2022 по 30.04.2022.

Разом з тим, відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_3 у квітні 2022 року позивач отримав додаткову винагороду лише 46333,33 грн, що не відповідає сумі додаткової винагороди за 30 календарних днів квітня 2022 року з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Отже, з урахуванням виплаченої суми у розмірі 46333,33 грн сума недоплаченої позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 01.04.2022 по 30.02.2022 складає 53666,67 грн.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди до 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", а саме за періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022 у розмірі 12229,86 грн та з 01.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 53666,67 грн.

Щодо наявності підстав для виплати позивачу збільшеної грошової винагороди до 100000 грн відповідно до Постанови №168 у період з травня 2022 року по листопад 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з травня по вересень 2022 року позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000 грн кожного місяця відповідно до поданих відповідачем до суду апеляційної інстанції наказів командира ВЧ НОМЕР_1 . При цьому, у даній справі позивач не заперечує виплату йому додаткової грошової винагороди у розмірі 30000 грн, спірним є саме право на отримання збільшеної додаткової грошової винагороди до 100000 грн, передбаченої Постановою №168.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.10.2022 ОСОБА_1 вважаться таким, що з 01.11.2022 вибув в оперативне підпорядкування 10-му осб.

Колегія суддів враховує, що позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі, викладаючи власну позицію та вказуючи на наявність у ОСОБА_1 законного права на отримання належних йому нарахувань та виплат відповідно до Постанови № 168, посилається лише на те, що позивач є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , при цьому жодним чином не вказує коли саме останній брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та у яких періодах, та де саме позивач перебував безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів.

Крім того, матеріали справи також не містять жодних доказів (рапорти, накази чи інше) щодо безпосередньої позивача у період з травня по листопад 2022 року у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій.

Отже, за період з травня по листопад 2022 року довідок командира військової частини, в якій проходив службу позивач, про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до відповідача не надходило. При цьому, за змістом Постанови № 168 відсутність наказу суб`єкта владних повноважень про призначення додаткової винагороди у конкретній сумі унеможливлює проведення грошового платежу (ініціювання переказу коштів) на користь громадянина.

Наведене дає підстави стверджувати, що у відповідача не існувало правових підстав для виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди у період з травня по листопад 2022 року, виходячи із розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

З огляду на викладене, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що ВЧ НОМЕР_1 було допущено протиправні дії щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у період з травня по листопад 2022 року збільшеної додаткової грошової винагороди до 100000 грн, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання апелянта на протиправність дій відповідача щодо невиконання ВЧ НОМЕР_1 положень телеграми Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022, оскільки у даній справі спірним є наявність або відсутність у позивача права на отримання збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови №168, а не правомірність дій відповідача щодо ведення службової документації.

Крім того, враховуючи, що матеріали справи не містять будь-яких доказів (документального підтвердження) безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в з травня по листопад 2022 року, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не видання відповідних наказів, на підставі яких здійснюється виплата збільшеної додаткової грошової винагороди, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що позивач у своїх вимогах просив захистити порушене право у період з 24.02.2022 по день ухвалення судового рішення, однак, враховуючи, що позовна заява була подана у листопаді 2022 року, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги, які стосуються періоду з грудня 2022 року по день ухвалення рішення, є такими, що заявлені на майбутнє, а тому не можуть бути розглянуть судом.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач має право на отримання спірної додаткової винагороди у збільшеному розмірі, визначеному Постановою №168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 та з 01.04.2022 по 30.04.2022, з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, отже, наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі спірної винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах за лютий та квітень 2022 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі буде зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату в повному обсязі збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168 за періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022 у розмірі 12229,86 грн та з 01.04.2022 по 30.04.2022 у розмірі 53666,67 грн, з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно його безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Положеннями частини 1 статті 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за відсутності взагалі в матеріалах справи будь-яких наказів ВЧ НОМЕР_1 про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168.

Враховуючи, що суд першої інстанції внаслідок недотримання принципу офіційного з`ясування обставин та неповного дослідження доказів, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду 27.01.2023 у справі № 480/7836/22 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 по справі № 480/7836/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди до 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022 у розмірі 12229,86 грн та з 01.04.2022 по 30.04.2022 у розмірі 53666,67 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 ) перерахунок та виплату в повному обсязі збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022 у розмірі 12229,86 грн та з 01.04.2022 по 30.04.2022 у розмірі 53666,67 грн, з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно його безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій