Справа № 420/14023/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Дубінєвич М.Г.,

за участю сторін:

представника позивача Чехлова Ю.В.(за витягом)

представника відповідача Пхіденка О.С. (за довіренітю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанов, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання вчиняти певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.06.2023 року до суду надійшов адміністративний позов комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженню № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження в частині визнання дій старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 66704124 такими, що проведені з порушенням вимог пункту 10 частини 1 та частини 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та в частині скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66704124 від 08.11.2021;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.06.2023 по виконавчому провадженню № 66704124 про скасування процесуального документу, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66704124;

- визнати такою, що не підлягає виконанню постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.12.2015 року по ВП № 49103142 про стягнення виконавчого збору;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 66704124.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з покликанням на фактичні обставини справи, зазначає, що з огляду на те, що КП «ТМО» включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, стягнутої з КП «ТМО» на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 14.10.2014 у справі № 916/3021/14, процедура врегулювання цієї заборгованості ще не була завершена, а виконавчий збір є похідним від основної суми боргу, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII, старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. 08.11.2021 була винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій по ВП № 66704124, при наявності достатніх правових підстав та із дотриманням вимог чинного законодавства.

Як стверджує позивач, постанова ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) від 01.06.2023 року по ВП № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження не відповідає вимогам, встановленим до такого документа наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень (надалі Інструкція), а також вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України. Також, у позові зазначено, що постанова від 06.06.2023, яка винесена старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Пхіденко О.С. по виконавчому провадженню № 66704124, про скасування процесуального документа, а саме постанови про зупинення вчинення - виконавчих дій від 08.11.2021 року по цьому виконавчому провадженню, прийнята без належних правових підстав, поза межами повноважень, не у спосіб та не в порядку, встановленому законом.

Щодо вимоги про визнання постанови ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України від 21.12.2015 року по ВП № 49103142 про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню, то позивач зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору, як вид виконавчого документу, примусове виконання якого передбачено пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VI, втратила правові підстави для свого існування через неможливість фактичного виконання (реалізації) щодо певного кола осіб- боржників, заборгованість яких підлягає врегулюванню, відповідними Законами та відсутність визначеного правого механізму його стягнення. Позивач вважає, що момент включення підприємства (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (див. наказ Мінрозвитку громад та територій України від 24.11.2021 № 304), відповідає моменту розповсюдження на відповідного боржника, (у даному випадку КП «ТМО») гарантій, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII, щодо не стягнення з нього виконавчого збору. При цьому визначення «виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України № 1639-ІХ від 14.07.2021» не містить ані застережень, ані уточнень щодо додаткових обставин пов`язаних з припинення права державного виконавця на стягнення виконавчого збору з визначеної категорії боржників.

Таким чином, як стверджує позивач, з моменту включення боржника до Реєстру виконавчий документ постанова про стягнення виконавчого збору щодо боржника, заборгованість якого підлягає врегулюванню відповідно до Законів Украйни № 1730-VIII від 03.11.2016 та № 1639-IX від 14.07.2021, втрачає ознаки виконавчого документу, який не можливо виконати без порушення вимог Закону № 1404-VI та законних прав боржника КП «ТМО».

На думку позивача, у даному випадку законодавство створює умови для виникнення правового механізму визнання неправомірним примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, з огляду на відсутність відповідного обов`язку боржника його сплачувати, що на його думку є підставою визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанов, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання вчиняти певні дії і відкрити провадження в адміністративній справі; доручено Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до Одеського окружного адміністративного суду (на адресу електронної пошти: та засобами поштового зв`язку) у десятиденний строк від дати отримання даної ухвали (належним чином засвідчені копії матеріалів ВП№61899335; зупинено провадження по справі №420/14023/23 до надходження відповіді на доручення.

29.06.2023 року за вх. 21791/23 від представника комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" надійшла заява про зміну позовних вимог.

30.06.2023 року за вх.№ ЕП/24923/23 від представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, зокрема, матеріалами ВП№61899335.

У відзиві вказано, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ примусового виконання) вважає позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» необґрунтованими та такими, що порушують норми чинного законодавства та не підлягають задоволенню.

Як стверджує відповідач, враховуючи той факт, що виконавче провадження №66704124 відкрито на підставі постанови ВПВПР ДДВС Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору, то стягувачем у цьому виконавчому провадженні є ДЕРЖАВА, яка не входить до переліку стягувачів визначених ст. 34 Закон України «Про виконавче провадження».

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відділу примусового виконання винести постанову про закінчення ВП № 66704124 у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», то у відзиві зазначено, що виконавче провадження, що перебували на виконання у ВПВР Департаменту МУЮ було завершене не згідно п. 16 ст. 39 Закону, а згідно пункту другого ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», стягненню підлягав також основний борг, а тому і пункт 6 ч. 5 ст. 27 Закону в даному випадку застосовуватися не може.

У відзиві також вказано, що станом теперішній час норми Закону України «Про виконавче на провадження» не передбачають механізму закриття виконавчого провадження відкритого на підставі чинної постанови про стягнення виконавчого збору на користь держави з боржника, який входить до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". Крім того, інші підстави визначені статтею 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні для завершення виконавчого провадження № 66704124.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси".

03.07.2023 року за вх.№ 22080/23 від представника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками.

У відзиві відповідач вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору є чинною та не скасованою, а тому відсутні підстави для визнання її такою, що не підлягає виконанню.

04.07.2023 року за вх.№ ЕП/25571/23 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

10.07.2023 року за вх.№ ЕП/26328/23 від представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли заперечення на заяву про зміну позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.07.2023 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 12.07.2023 року повернуто без розгляду заяву представника комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" про зміну позовних вимог, яка надійшла до суду 29.06.2023 року за вх. 21791/23.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзивів на позов, пояснень і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено таке.

Рішенням господарського суду Одеської області по справі №916/3021/14 від 14.10.2014 р. (Суддя - Власова С.Г.) позов ПАТ "ОДЕСЬКА ТЕЦ" задоволено частково. Стягнуто з КП „Теплопостачання міста Одеси" на користь ПАТ "ОДЕСЬКА ТЕЦ" основний борг в сумі 134 482 383,14грн. та 7 946 396,89 грн., інфляційні збитки у розмірі 12 225 026,01 грн. та 727 497,10 грн., 3% річних у розмірі 1 328 906,17 грн. та 81 827,31 грн., пеню в розмірі 5 000 000,00 грн. та 300 000,00 грн., а також судовий збір в сумі 73 080,00 грн.; у решті позову було відмовлено.

Дане рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 року.

28.10.2014 року Господарським судом Одеської області видано наказ №916/3021/14.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП №49103142 від 22.10.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу №916/3021/14., виданого 28.10.2014 року Господарським судом Одеської області.

21.12.2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП №49103142 про стягнення виконавчого збору з боржника - комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" у розмірі 16216611,66 грн.

18.08.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з затвердженням ухвалою господарського суду Одеської області від 19.07.2021 року у справі №916/3021/14 мирової угоди, відповідно до п.2 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що 06.09.2021 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66704124 з примусового виконання постанови №49103142 від 21.12.2015 року.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні №66704124 є КП "Теплопостачання міста Одеси", а стягувачем - відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

08.11.2021 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження №66921288 було винесено постанову, відповідно до якої, керуючись пунктом 10 частини першої ст. 34, статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови №57262979, виданої ВПВР Департаменту ДВС МЮ України про стягнення виконавчого збору у розмірі 29001491,37 грн. до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

27.03.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі ч.5 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП №66704124 про поновлення вчинення виконавчих дій.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року по справі № 420/8145/23, яке набрало законної сили визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень В Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.03.2023 року по ВП № 66921288 про поновлення вчинення виконавчих дій по стягненню виконавчого збору.

01.06.2023 року заступником начальника Управління-начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження (а.с.35-36), якою керуючись статтею 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та пунктом 7 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 постановлено:

1. Дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуб К.О. при винесенні постанов про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями №№ 66704390, 66921288, 66703870, 66704124, які входять до складу зведеного виконавчого провадження № 61899335, визнати такими, що проведені з порушенням вимог пункту 10 частини першої та частини четвертої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66704390 від 08.11.2021.

3. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66921288 від 08.11.2021.

4. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66703870 від 08.11.2021;

5. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66704124 від 08.11.2021.

Згідно даної постанови заступником начальника Управління-начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при здійсненні контролю за діями державного виконавця, за власною ініціативою, проведено перевірку законності зведеного виконавчого провадження № 61899335 в частині зупинення вчинення виконавчих дій, зокрема, встановлено, що в порушення вимог пункту 10 частини першої статті 34 Закону та частини четвертої статті 34 Закону, 08.11.2021 за виконавчими провадженнями №№ 66704390, 66921288, 66703870, 66704124 про стягнення виконавчого збору на користь держави, старшим державним виконавцем Чуб К.О. (на теперішній час, звільнена з органів державної виконавчої служби), винесені постанови про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 10 частини першої статті 34 Закону.

06.06.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставііабз.4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП №66704124 про скасування процесуального документу, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66704124 (а.с.33).

Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженню № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження в частині визнання дій старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 66704124 такими, що проведені з порушенням вимог пункту 10 частини 1 та частини 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та в частині скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66704124 від 08.11.2021 року та від 06.06.2023 по виконавчому провадженню № 66704124 про скасування процесуального документу, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66704124 та вважаючи такою, що не підлягає виконанню постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.12.2015 року по ВП № 49103142 про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема:

виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, покладається на органи державної виконавчої служби.

Так, у рамках виконавчого провадження №66704124 здійснюється примусове виконання постанови ВП №49103142 про стягнення виконавчого збору з боржника - комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" у розмірі 16216611,66 грн.

Суд зазначає, що при розгляду даної адміністративної справи судом не надається оцінка ні правомірності постанови ВП №49103142 про стягнення виконавчого збору з боржника - комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" у розмірі 16216611,66 грн, на правомірності постанови про відкриття виконавчого провадження №66704124.

Як вже встановлено судом, 08.11.2021 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження №66921288 було винесено постанову, відповідно до якої, керуючись пунктом 10 частини першої ст. 34, статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови №57262979, виданої ВПВР Департаменту ДВС МЮ України про стягнення виконавчого збору у розмірі 29001491,37 грн. до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Тобто положення даної статті містять імперативний обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі наявності підстав, передбачених пунктом 10 частини 1 статті 34Закону України «Про виконавче провадження».

Такими підставами згідно даної статті є:

- включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії",

- здійснення такого включення з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до приписів ст.35 Закону України «Про виконавче провадження виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

У випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення процедури погашення заборгованості, визначеної Законом України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії".

У випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до надходження від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повідомлення про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

У випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає.

У випадку, передбаченому пунктом 13 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 2-1 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку".

У випадку, передбаченому пунктом 14 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств".

Як вже встановлено судом боржником у виконавчому провадженні №66704124 є КП "Теплопостачання міста Одеси", а стягувачем - відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Отже, в рамках виконавчого провадження №66704124 відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.7 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 перевірити законність виконавчого провадження мають право начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

Відповідно до приписів ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у заступника начальника Управління-начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) була компетенція на здійснення перевірки законності зведеного виконавчого провадження № 61899335 в частині зупинення вчинення виконавчих дій та, відповідно, на прийняття постанови за результатами вказаної перевірки.

В свою чергу, зважаючи на вищевикладені висновки суду, суд вважає, що приймаючи постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженню № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження в частині визнання дій старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 66704124 такими, що проведені з порушенням вимог пункту 10 частини 1 та частини 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та в частині скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66704124 від 08.11.2021 та постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.06.2023 по виконавчому провадженню № 66704124 про скасування процесуального документу, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66704124, якою фактично реалізовано постанову від 01.06.2023 року, відповідач діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженню № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження в частині визнання дій старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 66704124 такими, що проведені з порушенням вимог пункту 10 частини 1 та частини 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та в частині скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 66704124 від 08.11.2021 та про визнання протиправною та скасування постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.06.2023 по виконавчому провадженню № 66704124 про скасування процесуального документу, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66704124 необхідно відмовити.

Щодо вимог позивача про визнання такою, що не підлягає виконанню постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.12.2015 року по ВП № 49103142 про стягнення виконавчого збору та похідної від неї вимог про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 66704124, суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.374 КАС України).

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у поставі Верховного Суду від 15.11.2020 у справі №752/2391/17, наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Аналізуючи таку правову позицію Верховного Суду можна також дійти висновку, що до процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна також віднести обставини щодо помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі судом апеляційної інстанції було прийнято постанову про відмову у відкритті апеляційного провадження, що у свою чергу зумовило встановлення нової дати набрання законної сили рішенням суду.

Постанови №57262979, видана ВПВР Департаменту ДВС МЮ України про стягнення виконавчого збору у розмірі 29001491,37 грн. не є виконавчим документом, виданим судом.

Суд зазначає, що протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи судом не встановлено процесуальних підстав для визнання постанови №57262979, виданої ВПВР Департаменту ДВС МЮ України про стягнення виконавчого збору у розмірі 29001491,37 грн. такою, що не підлягає виконанню.

Фактично, доводи позивача в цій частині зводяться до наявності підстав для скасування вказаної постанови.

В той же час при розгляді даної адміністративної справи, зважаючи на предмет позову щодо якого відкрито провадження по справі судом не перевіряється правомірність прийняття постанови Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.12.2015 року по ВП № 49103142 про стягнення виконавчого збору.

Також, розглядаючи дану адміністративну справу суд не надає оцінку наявності підстав для закриття провадження по справі.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що у постанові від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16 Верховний Суд зазначив таке:

«Порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».

Під час розгляду даної справи судом не встановлено, що відповідачами допущено фундаментальні порушення, які є підставами для скасування оскаржуваних постанов та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволені вказаних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволення позову комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування постанов, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання вчиняти певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Комунальне підприємства "Теплопостачання міста Одеси" (вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029, ).

Відповідачі:

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ).

Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Городецька, 13, м.Київ, 01001, ).

Суддя Корой С.М.

.