Справа № 495/5437/21
Суддя: Анісімова Н. Д.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Справа № 495/5437/21

Номер провадження 2-а/495/17/2023

13 червня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про визнання протиправною і скасування постанови, суд

ВСТАНОВИВ:

13.07.2021 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі Відповідач) про визнання протиправною і скасування постанови № 000668 від 08 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на підставі статті 82-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення; закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушення вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, а саме: протокол складено за відсутністю особи у відношенні до якої він складений та в протоколі не заповнені всі графи, які мають значення при розгляді справи.

Крім того, зазначає, що про протокол дізнався тільки після отримання зазначеного листа на юридичну адресу підприємства поштою 09.04.2021 року.

З огляду на вищевикладене вважає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи та неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, своєю позовною заявою просив поновити строк на оскарження постанови № 000668 від 08.04.2021 року, оскаржену постанову визнати незаконною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2021 року позов було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позовної заяви, через не зазначення поважності причин пропуску строку для оскарження постанови.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021 року автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Братків І. І. для цього судового провадження.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2021 року суддя Братків І.І. заявила самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 року автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Анісімову Н.Д. для цього судового провадження.

Ухвалою судді Анісімової Н.Д. провадження було прийнято до розгляду з призначенням підготовчого судового засідання.

23.06.2022 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності та залишення позову без розгляду.

20.08.2021 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причини неявки суду невідомі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КУпАП у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строк, який обчислюється в даному випадку з дня ухвалення постанови.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

У постанові від 19.01.2021 у справі № 300/1411/19 Верховний Суд зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу та підтверджені відповідними доказами.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Як вбачається з заяви про поновлення строку, позивач просить поновити строк для оскарження постанови № 000668 від 08.04.2021 року у зв`язку з тим, що йому не було повідомлено про дату та місце розгляду справи та постанову отримано 25.05.2021 року, чим його було позбавлено права на своєчасне оскарження та захист порушених прав. Крім того зауважує, що немає юридичної освіти, не знає особливостей законодавства та вважав, що термін подання позовної заяви рахується з моменту винесення, а не отримання постанови про накладення адміністративного правопорушення та був зайнятий підготовкою інших процесів у суді.

З приводу неповідомлення про дату та місце розгляду справи суд зауважує наступне.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з підстав для поновлення строку може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип остаточності судового рішення), особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.

З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Табаченко О.Б. складено протокол про адміністративне правопорушення № 000668, про те що позивач, будучи директором ВК «Екологія», здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 82-8 КУпАП. Позивач відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення від 26.03.2021 року № 000668, про що в ньому міститься відповідна помітка. Також з огляду на те, що протокол містить таку інформацію як: ідентифікаційний номер, адреса проживання правопорушника, у графі «порушником пред`явлені такі документи, що засвідчують його особу» вказано серія та номер паспорту відповідно суд приходить до висновку, що позивач був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 000668 від 26.03.2021 року. А це є свідченням того, що він знав коли і де буде розглядатися справа про адміністративний протокол (адже в ньому це вказано). Отже, суд не приймає довід про «непоінформованість» позивача як підставу для поновлення строку на оскарження.

Згодом цей протокол був відправлений на юридичну адресу ВК «Екологія» листом від 26.03.2021 року № 1419/2.3, в якому було зазначено дата, місце та час розгляду справи за даним протоколом, зазначений лист був вручений адресату 09.04.2022 року, позивач по факту знову був повідомлений про розгляд справи, але не вжив заходів, щоб поцікавитися про результати її розгляду, і звернувся до суду лише у липні 2021 року, з порушенням 10-денного строку, що передбачений ст. 286 КАС України.

Щодо питання про відсутність юридичної освіти і незнання закону.

Так, суд звертає увагу позивача на презумпцію знання законодавства (лат. ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони.

Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

За загальним правилом презумпція знання законодавства є неспростовною презумпцією, отже, юридична необізнаність і невірне трактування норм права, відсутність чіткого законодавчого врегулювання певних питань не є поважною причиною для пропуску строку на звернення до суду.

Жодних інших підстав, окрім тих, які вже розглянуті судом, у заяві про поновлення строку на звернення до суду позивачем не зазначено.

Згідно правових позицій Верховного Суду, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги правові позиції Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, суд вважає, що причини пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом задоволенню не підлягає, а адміністративний позов у даній справі підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з пропуском установленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Згідно п. 8 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3, 4 статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 123 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (, м. Одеса, Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги 22) - залишити без розгляду у зв`язку з пропуском установленого законом строку звернення до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Н.Д. Анісімова