Справа № 193/974/23
Суддя: Шумська О. В.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/12/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

06 липня 2023 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Оселедець О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача Вірко Віктор Вікторович, відповідач Полк патрульної поліції в м.Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7184507 від 17 червня 2023 року за ч.2 ст.122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Софіївського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Вірко Віктор Вікторович, відповідач Полк патрульної поліції в м.Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7184507 від 17 червня 2023 року за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обгрунтування позову вказує, що 17 червня 2023 року інспектором Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (керівник Нікіфоров Олексій Олексійович) старшим лейтенантом поліції Яценко-Аввакумовим Григорієм Васильовичем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7184507 від 17 червня 2023 року про притягнення позивача, інваліда 2 групи, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення начебто, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП через порушення п.9.2.а Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.

В силу принципу презумпції невинуватості діючого в адміністративному праві, позивач вважає, що спішна постанова інспектора винесена передчасно, без здійснення належної перевірки з боку зацікавленого правоохоронця; в ночі, без будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху; без всебічного, повного, об`єктивного та фахового розгляду всіх обставин справи, тому є незаконною та необґрунтованою; враховуючи не доведеність та відсутність самого будь-якого факту керування позивачем транспортним засобом , що свідчить про протиправність дій відповідача. Відтак, ця постанова грубо порушує Конституцію України і особисті права заявника закріплені у статтях 8, 19, 55, 62 Конституції України, Законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та статей 1, 2, 7, 9, 17, 18, 126, 254, 256 - 268, 270, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення та право на захист, тому повинна бути скасована виходячи з наступного:

Винесення оскаржуваної постанови відповідача мотивовано тим, що «1. Дата розгляду справи: «17.06.2023 року 23:30:29». Надалі скорочено зазначено: «2. Місце розгляду справи: Дніпропетровська, Софіївський, с. Вишневе, вул. Татарця, 21А»; також у пункті «5. Транспортний засіб: Nіssan Nоtе НОМЕР_1 », який належить « ОСОБА_2 ». Надалі в розділі «Час і місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зацікавлений суб`єкт владних повноважень безпідставно стверджує, що начебто: «17.06.2023 23:07:47, АДРЕСА_1 » якісь невідомий «водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, а також порушила п.п.19.1 ПДР України». Зауважує, що в постанові зазначено, саме: «одним покажчиком повороту»! Причому все це, начебто «Зафіксовано на бк 475129» (у тексті постанови використовується мілкий, майже нечитабельний текст, який містить ніким не означені, не зрозумілі скорочення та абревіатура). Таким чином, невідома особа (тобто, невідомо хто; адже, прізвище, ім`я та по-батькові водія, який дійсно керував автівкою у постанові НЕ зазначено!) начебто «порушив п.9.2.а ПДР - Порушення попереджувальних сигналів при початку руху» .

Процес «встановленні істини у справі» відповідачем продовжувався лише декілька хвилин, що викривляє об`єктивну реальність сьогодення; оскільки зрозуміло, що під час складання спірної постанови НЕ було встановлено суб`єкта скоєння правопорушення!

Натомість, ОСОБА_1 ніколи НЕ була суб`єктом адміністративного правопорушення; на автомобілі в той час вона НЕ рухалася на автозаправному комплексі «WOG» у селі Вишневе; коли до позивача з незрозумілих ні для кого причин підійшов невідомий чоловік у формі подібної працівника поліції. Водночас, зазначений у оскаржуваній постанові час автомобіль заявника Nіssan Nоtе стяв біля проїжджої частини дороги з вимкнутим двигуном .

Більше того, згідно наданої позивачу копії другого протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 290179 від 17.06.2023 року за ч.1 ст. 130 КУпАП складеного відповідачем вбачається, що «17.06.2023 року о 23 год 41 хв. в Дніпр. обл. в Софіївському р-ні, с. Вишневе, вул. Татарця, б.21а, ОСОБА_2 » начебто «керувала т/з Nіssan Nоtе д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння», що начебто було встановлено «за допомогою приладу Драгер»; але, це є просто об`єктивно НЕМОЖЛИВИМ через наявні та очевидні розбіжності в зазначеному часі скоєння самого адміністративного правопорушення; що безсумнівно свідчить про ОЧЕВИДНУ ФАЛЬСИФІКАЦІЮ усіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_3 , явно спотворює об`єктивну реальність та діюче Законодавство України.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує. Надав відповідну заяву.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відгук та заяв про розгляд справи без його участі суду не надав.

Судове засідання проведено без фіксації технічними засобами.

Судом встановлено, що 17 червня 2023 року інспектором Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (керівник Нікіфоров Олексій Олексійович) старшим лейтенантом поліції Яценко-Аввакумовим Григорієм Васильовичем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7184507 від 17 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП через порушення п.9.2.а Правил дорожнього руху (далі ПДР) України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.

Постанова є незаконною, винесена із грубим порушенням чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не подано відзиву на позов.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото - чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем ОСОБА_4 17.06.2023 року вимог Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом марки «Nissan Note», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного суду України від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

При винесенні покарання за порушення Правил дорожнього руху суди не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постану про штраф, останні не можуть бути допустимим доказами (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 29.04.2020 у справі №161/5372/17).

Вищевказані обставини вказують про необ`єктивний підхід працівників поліції до позивача при вирішенні питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, недоведеність фактичних обставин в справі, не конкретизовано об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, грубим порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності; що є наслідком незаконного винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7184507 від 17 червня 2023 року відносно позивача, інваліда 2 групи, громадянки України ОСОБА_1 .

Зазначене свідчить про відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони самого правопорушення, а отже виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом із тим, візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Згідно статей 7, 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ), під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Важливо зазначити, що згідно п. 1 частини першої статті 35 Закону № 580-VІІІ слід, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Це не означає, що працівники поліції не можуть свавільно переслідувати та зупиняти кожну особу, щодо якої в інформаційних базах даних зазначені відомості про попереднє її притягнення до адміністративної чи іншої відповідальності. Дана норма передбачає право поліцейського зупиняти автомобілі, які по оперативній інформації причетні до скоєння правопорушень та ухиляються притягнення до відповідальності тощо.

У даній справі наявності такої інформації не встановлено; як і не встановлено будь-якої інформації щодо скоєного порушення встановлених Правил дорожнього руху що також викликає занепокоєння через порушення суб`єктом владних повноважень вимог діючого законодавства України.

У зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції гр. ОСОБА_1 не була зобов`язана виконувати, а тому всі наступні складені документи відносно неї не можуть бути належними й допустимими доказами її провини у вчиненні адміністративного правопорушення через грубі порушення та недостовірну процесуальну послідовність винесення зацікавленими суб`єктами владних повноважень діючого законодавства України, що безсумнівно свідчить про явно провокаційні дії з боку поліціантів.

Слід звернути увагу, що Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18, вже звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Отже, порушення процедури складання спірної постанови від 17.06.2023 року є самостійною підставою для скасування цього незаконного рішення.

Аналогічні висновки було також висловлено у постановах: від 25 червня 2020 року у справі № 2340/5084/18 та у постанові від 07 травня 2020 року у справі №П/811/615/16. До такого висновку дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а.

Натомість, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення її вини що підтверджена належними та допустимими доказами (п.1 ст.247 КУпАП).

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а та від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17).

Між тим, згідно з п. 1.10 ПДР, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» також було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Водночас, як встановлено стороною захисту позивача працівниками поліції не було задокументовано й не доведено належними та допустимими доказами факту порушення саме гр. ОСОБА_4 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», надавали право працівникам поліції з її законного затримання та зупинку на заправці.

Важливо зазначити, що згідно загальновідомої інформації мережі Інтернет за вказаною в постанові адресою зазначеної, як: « АДРЕСА_1 » - розташований автозаправний комплекс « WOG », прибудинкова територія якого навіть у темній (нічний) час доби дуже добре освітлена потужнішими прожекторами з використанням світильників консольного типу з газорозрядними лампами ДНАТ потужністю 250-300 Вт, які розташовані на електроопорах зовнішнього освітлення. У результаті чого, на переконання позивача, загальна видимість рухомих та нерухомих об`єктів, транспортних засобів, пішоходів і людей які відпочивають (наприклад, п`ють каву або чай тощо) на прилеглій до заправки «WOG» території не потребує будь-якого додаткового освітлення на цієї ділянці дороги (місцевості), що підтверджується роздруківкою кадрів сторони захисту, які додаються.

Враховуючи, що частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Аналіз фактичних обставин, встановлених під час спішного розгляду справи відповідачем щодо позивача, у їх взаємному зв`язку та сукупності, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Отже, суб`єктом владних повноважень не було доведено факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, а саме вимог підпункту а) пункту 9.2 розділу 9. ПОПЕРЕДЖУВАЛЬНІ СИГНАЛИ ПДР України, оскільки в матеріалах справи суб`єктом владних повноважень, наявних доказів на підтвердження вчинення порушення не має.

Аналогічна позиція у подібних спірних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 524/821/17, від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17.

Між тим, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом із тим, відповідач під час складання постанови від 17.06.2023 року порушив приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами, - не довів факт порушення позивачем вимог зазначеного пункту Правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП; яке базується на припущеннях та неперевірених фактах, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови.

Враховуючи що «розгляд» усієї справи про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за спірною Постановою від 17 червня 2023 року та прийняття рішення відповідачем, пов`язане з винесенням правового акту індивідуальної дії відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП спішно проводився вночі, на освітленому узбіччі дороги на протязі лише кількох хвилин, що об`єктивно фактично унеможливило виконання поліціантом вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи, і як наслідок грубо було порушено вимоги статей 278, 279 КУпАП, згідно яких орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Всупереч вищевикладеного, спірна постанова відповідача не містить відривної квитанції із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що також є порушенням вимог діючого законодавства.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює та унеможливлює встановлення об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене зокрема ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці правопорушення.

Таким чином, незадокументування вказаних важливих відомостей, суперечить вимогам законності та свідчить про абсолютне ігнорування важливих гарантій ст. 5 Конвенції (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р, та «Курт проти Туреччини» від 25.08.1998р.). У справі «Доронін проти України» (п.56) ЄСПЛ визнав, що така поведінка органів влади (доречи, до цієї категорії осіб також відноситься відповідач, як працівник новоствореного структурного підрозділу Національної поліції) суперечить принципу юридичної визначеності, є свавільною з принципом верховенства права.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачами не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити, скасувати постанову серії серії ЕАС №7184507 від 17.06.2023 року щодо ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача Вірко Віктор Вікторович, відповідач Полк патрульної поліції в м.Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7184507 від 17 червня 2023 року за ч.2 ст.122 КУпАП задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7184507 від 17 червня 2023 року поліцейського Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Яценко-Аввакумова Григорія Васильовича про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з отримання копії рішення до Третього апеляційного адміністративного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.В,Шумська