Справа № 420/12066/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 липня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, затверджене протоколом № 4 від 24.06.2022 року засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , Контактного пункту МВС ЗС України, Кадрового центру ВМС ЗС України, Центру військово-музичного мистецтва ВМС України, Телерадіостудії МО України Бриз, Інформаційної агенції МО України про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 у загальній черзі, а також зняття з обліку в списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити ОСОБА_1 та включити до списку квартирної черги зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку (24.06.2022 р. час зняття з обліку) у загальній черзі та в списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивачем пропущено встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України строк звернення до суду.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що посилання відповідача на ч. 5 ст. 122 КАС України не відповідає обставинам справи, оскільки позивач оскаржує протиправні дії відповідача які виразились в знятті його з квартирного обліку, а не при звільненні з публічної служби.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 362/643/21 зазначив, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної.

Так, з системного аналізу приписів КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас, при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 167 від 31.08.2018 року виключений зі списків особового складу, знятий з усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Луцького об`єднаного міського військового комісаріату Волинської області (а.с. 136).

Рішенням об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , Контактного пункту МВС ЗС України, Кадрового центру ВМС ЗС України, Центру військово-музичного мистецтва ВМС України, Телерадіостудії МО України Бриз, Інформаційної агенції МО України № 4 від 24 червня 2022 року ОСОБА_1 знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (а.с. 137-138).

Листом від 05.07.2022 року ОСОБА_1 повідомлено про зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 відповідно до протоколу засідання комісії № 4 від 24.06.2022 року (а.с. 139).

В той же час, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не надано до суду доказів на підтвердження дати вручення позивачу, ОСОБА_2 , повідомлення від 05.07.2022 року.

При цьому, позовну заяву подано до суду 26.08.2022 року, про що свідчить відмітка служби поставки на конверті, в якому надійшла позовна заява.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, параграф 36). У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

Пункт 1 статті 6 Конвенції втілює «право на суд», за яким право на доступ до суду (тобто право ініціювати провадження у національних судах) становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (зокрема, рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), параграф 36; від 28 лютого 2008 року у справі «Церква села Сосулівка проти України», заява №37878/02, параграф 50).

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Golder v.the United Kingdom" від 21.02.75 p.), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення "Guerin v. France" від 29.07.98 p.) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.98 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 240, 243, 248 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включені до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя О.А. Левчук