Справа № 202/1330/22
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2023 року м. Дніпросправа № 202/1330/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Неклеса О.М.) в адміністративній справі №202/1330/22 за позовом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2022 року Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна казначейська служба України про стягнення солідарно з відповідачів на користь Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) грн. в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами в межах наданих повноважень було здійснено перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 за результатами якої було складено акт, а в подальшому зазначеного арбітражного керуючого притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Проте постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 року визнано протиправним наказ Міністерства юстиції України №1004/5 від 23.06.2014 року в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 та зобов`язано Міністерство юстиції України відновити арбітражному керуючому ОСОБА_4 дію свідоцтва на здійснення діяльності арбітражного керуючого №582 від 23.03.2013 року та внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України інформацію щодо відновлення арбітражному керуючому ОСОБА_4 дії свідоцтва на здійснення діяльності арбітражного керуючого №582 від 23.03.2013 року. Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019 року у справі №202/12077/19 задоволено позов ОСОБА_4 до держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Міністерства юстиції України, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 в т.ч. спричинену моральну шкоду у розмірі 36000 грн. Державною казначейською службою України на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019 року, 13.08.2021 року здійснено безспірне списання на користь ОСОБА_4 36000 грн. Таким чином саме помилковість висновків перевірки призвело до завдання державі матеріальної шкоди, стягнутої за судовим рішенням.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права у правовідносинах, що виникли.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

Інші учасники справи не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_4 здійснював діяльність арбітражного керуючого на підставі свідоцтва №582 від 26 березня 2013 року.

09 квітня 2014 року ГУЮ Міністерством юстиції України складено накази №260/8 та №261/8 про проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого, створено комісію для проведення позапланової перевірки діяльного арбітражника Колошина В.П. у складі відповідачів по справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Предметом перевірок визначено дотримання арбітражним керуючим вимог Закону Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом під час виконання повноважень ліквідатора ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 .

В період з 18 квітня 2014 року по 23 квітня 2014 року спеціалістами відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 на підставі доручення Міністерства юстиції України від 24 лютого 2014 року та скарги представника ТОВ Кей-Колект.

За результатами перевірки було складено довідку №47-Д від 23 квітня 2014 року, якою встановлено що арбітражним керуючим ОСОБА_4 під час виконання повноважень ліквідатора ФОП ОСОБА_7 порушено вимоги абзацу 13 частини 1 статті 25 , частини 1 статті 32, частини 7 статті 48, частини 1 статті 49 Закону №784-XIV та абзацу 2 частини 5 статті 23 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Враховуючи надані заперечення від 25 квітня 2014 року №01-29/22 на довідку №47-Д та додаткові матеріали, спеціалістами відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було складено акт №47-А від 06 травня 2014 року позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 .

В період з 22 квітня 2014 року по 24 квітня 2014 року спеціалістами відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 на підставі доручення Міністерства юстиції України від 24 лютого 2014 року та скарги представника ТОВ Кей-Колект. За результатами перевірки 24 квітня 2014 року було складено довідку №50-Д, якою встановлено здійснення реалізації майна ФОП ОСОБА_6 з порушенням вимог частини 1 статті 49, частини 1 статті 58, частини 4 статті 71, частини 5 статті 71, частини 1 статті 71, частини 1 статті 72 Закону №4212-6. Арбітражним керуючим ОСОБА_4 в порушення вимог частини 2 статті 44 Закону №4212-6 відповідно якої, ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього закону. Встановлено недотримання арбітражним керуючим ОСОБА_4 вимог частини 6 статті 3-1 Закону №784-14 щодо зобов`язання арбітражного керуючого при реалізації своїх прав та обов`язків діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та його кредиторів.

Враховуючи надані заперечення від 25 квітня 2014 року за №01-29/23 на довідку №50-Д та додаткові матеріали, спеціалістами відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було складено акт №50-А від 07 травня 2014 року позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4

23 травня 2014 року начальником відділу регулювання та контролю професійної діяльності арбітражних керуючих Управління з питань банкрутства Департаменту нотаріату та банкрутства до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) були направлені подання №143 та №144 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення на підставі актів №50-А та №47-А.

12 червня 2014 року на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) були розглянуті подання №143 та №144 та вирішено застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання №143 та №144 від 23 травня 2014 року. Внести до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)

Відповідно до протоколу Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 12 червня 2014 року, Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до Міністерства юстиції України були направлені подання №58 та №59 від 16 червня2014 року про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Наказом Міністерства юстиції України №1004/5 від 23 червня 2014 року Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданих ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №582 від 26 березня 2013 року, видане ОСОБА_4 , на підставі подань Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 16 червня 2014 року №№58, 59 та протоколу її засідання від 12 чеврня 2014 року №15/06/14.

Вказані обставини встановлені постановою Дніпровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року по справі №804/9907/14, якою визнано протиправним наказ Міністерства юстиції України №1004/5 від 23 червня 2014 року в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_4 .

Зобов`язано Міністерство юстиції України відновити арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) ОСОБА_4 дію свідоцтва на здійснення діяльності арбітражного керуючого №582 від 26 березня 2013 року та внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України інформацію щодо відновлення арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) ОСОБА_4 дії свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №582 від 26 березня 2013 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 17 серпня 2016 року залишено без змін постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року у справі №202/12077/19 задоволено позов ОСОБА_4 до держави України в особі Державної казначейської служби України, головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Міністерства юстиції України щодо відшкодування шкоди, стягнуто з Державного бюджету Україна на користь ОСОБА_4 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 692 987,22 грн. та моральну шкоду в розмірі 36 000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року вищевказане рішення було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 червня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 липня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Міністерства юстиції України про стягнення майнової шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, рішення в частині вирішених вимог щодо стягнення моральної шкоди було залишено без змін.

Державною казначейською службою України на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року 13 серпня 2021 року здійснено безспірне списання на користь ОСОБА_4 36 000 грн.

Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) були сформовані та направлені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пропозиції про відшкодування шкоди в порядку ст. 82 Закону України Про державну службу від 16.12.2021 року №09-64/5397, №09-64/5398, №09-64/5399.

Так, у пропозиціях позивач запропонував ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у термін до 30.12.2021 року відшкодувати завдану шкоду у розмірі 36000 грн., протягом двох тижнів з дня отримання пропозиції надати Південно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м.Дніпро) відповідь на пропозицію про відшкодування шкоди в письмовій формі на поштову адресу.

У пропозиціях управління повідомило, що у разі ненадання відповіді на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, відмови від відшкодування шкоди чи невідшкодування шкоди до зазначеного у пропозиції строку, змушене буде звернутися з позовом про таке відшкодування до суду.

У зв`язку з відсутністю заперечень та/або повідомлень щодо зазначених вище пропозицій відшкодувати завдану шкоду у розмірі 36000 грн., позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими доводами суду першої інстанції.

Так, позивач обґрунтовуючи підстави звернення до суду із зазначеним позовом, вказує на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2019 року 13 серпня 2021 року в частині виплати користь ОСОБА_4 36 000 грн. моральної шкоди та скасування в судовому порядку рішення про анулювання ліцензії ОСОБА_9 за результатами проведених перевірок відповілачами.

Статтею 80 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII (далі Закон № 889-VII) визначені основи матеріальної відповідальності державних службовців.

Так, зазначеною статтею передбачено, що матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до:

1) державного службовця, який заподіяв шкоду;

2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи.

У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 81 Закону № 889-VII державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

У разі спільного заподіяння шкоди кількома державними службовцями кожен із них несе відповідальність у розмірі, пропорційному ступеню вини.

Під час визначення розміру відшкодування враховуються майнове становище державного службовця, співвідношення розміру заподіяної шкоди до його заробітної плати, ризик виникнення шкоди, досвід державної служби, надані державному службовцю накази (розпорядження), а також інші обставини, у зв`язку з якими повне відшкодування державним службовцем шкоди буде необґрунтованим.

Статтею 82 Закону № 889-VII регламентований порядок відшкодування шкоди.

Так, для відшкодування шкоди керівник державної служби вносить державному службовцю письмову пропозицію, в якій зазначаються розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування. Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди у письмовій формі.

Пропозиція може бути внесена протягом трьох місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався чи мав дізнатися про обставини, що є підставою для пред`явлення вимоги, але не пізніше ніж через три роки з дня заподіяння шкоди.

Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про відшкодування шкоди в письмовій формі протягом двох тижнів з дня отримання пропозиції.

У разі ненадання державним службовцем відповіді на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, відмови від відшкодування шкоди чи невідшкодування шкоди до зазначеного у пропозиції строку керівник державної служби може звернутися з позовом про таке відшкодування до суду.

Отже, Законом №889-VIII, який є спеціальним у спірних правовідносинах, визначено для держави (в особі суб`єкта владних повноважень) право зворотної вимоги (регресу) у разі заподіяння шкоди державним службовцем. Однак, в такому випадку державний службовець несе матеріальну відповідальність лише за шкоду, яка умисно заподіяна його протиправною діяльністю або бездіяльністю.

Таким чином, для притягнення державного службовця до матеріальної відповідальності необхідно встановити:

-неналежне виконання державним службовцем посадових обов`язків;

-факт заподіяння шкоди;

-причинний зв`язок між неналежним виконанням посадових обов`язків і заподіяною шкодою;

-вину державного службовця.

Проте позивач не відшкодовував за судовим рішенням матеріальну шкоду, у задоволенні таких позовних вимог було відмовлено. Позивачем було здійснено відшкодування моральної шкоди.

Проте приписи Закону №889-VIII, передбачають права зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом моральної шкоди до посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні тощо, та здійснення виплат, а отже пов`язаних з трудовим спором, проходженням публічної служби.

В даному випадку, моральна шкода виплачена за судовим рішенням у цивільній справі №201/12077/19 за позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Частина четверта ст. 1191 ЦК України визначає, що держава має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, крім відшкодуванням моральної шкоди. Отже, відшкодуванням моральної шкоди, не може бути підставою для пред`явлення державою зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Враховуючи зазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що оскільки сума моральної шкоди у розмірі 36 000.00 грн, виплачена на користь ОСОБА_4 на виконання рішення суду у справі №201/12077/19, в силу вимог статті 1191 Цивільного кодексу України не підлягає відшкодуванню.

Крім того, судовим рішенням не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів у справі та завданням моральної шкоди позивачу.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року в адміністративній справі №202/1330/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Т.С. Прокопчук