Справа № 639/3292/23
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/3292/23
Провадження № 2-а/639/29/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шенкоржевської Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 639/3292/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Дорошка Андрія Юрійовича, в якому просив: скасувати постанову інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Дорошка Андрія Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.06.2023 серії ЕАС № 7190587 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510,00 грн; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 536,80 грн; постановити окрему ухвалу в порядку ч. 1 ст. 249 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн за те, що 15.06.2023 о 21-30 год. в м. Харкові на перехресті вул. Конєва з вул. Мала Гончарівська, позивач, керуючи транспортним засобом Volvo S-40 номерний знак НОМЕР_1 , після ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, не дав дорогу пішоходам, які закінчували перехід, чим порушив вимоги п.16.5 ПДР України. На думку позивача дана постанова є протиправною, винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права і підлягає скасуванню. Вказав, що 15.06.2023 о 21-30 год. він керував транспортним засобом Volvo S-40 номерний знак НОМЕР_1 та рухався по непарній стороні вул. Конєва в м. Харкові в напрямку вул. Мала Гончарівська. До транспортного засобу, яким керував позивач, наблизився транспортний засіб патрульної поліції з увімкненим проблисковим маячком червоного кольору, та згідно з вимогами п.3.2 ПДР України позивач зупинив транспортний засіб біля правого краю проїзної частини за адресою: м. Харків, вул. Конєва, 9. До транспортного засобу наблизився інспектор поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що позивач порушив Правила дорожнього руху, а тому стосовно позивача інспектор починає розгляд справи про адміністративне правопорушення. На вимогу позивача пред`явити службове посвідчення без зайвих предметів, що заважають ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, старший лейтенант поліції ОСОБА_2 категорично відмовився. Позивачем було заявлено відвід лейтенанту поліції Дорошку А.Ю. від розгляду справи про адміністративне правопорушення, але останній повідомив, що таке в адміністративному судочинстві не передбачено та продовжив розгляд справи, звинуватив позивача в порушенні ПДР України, а саме, що позивач не дав дорогу пішоходам, які закінчували перехід. Позивач стверджує, що 15.06.2023 о 21-30 год. він на перехресті вул. Конєва з вул. Мала Гончарівська не перебував ні як водій, ні як пішохід, ні як будь-який інший учасник дорожнього руху, ПДР України він не порушував, адміністративне правопорушення не вчиняв. Зазначив, що 15.06.2023 о 21-30 год. він, керуючи автомобілем, проїхав від кінця з вул. Конєва, повернув ліворуч та продовжив рух по непарній стороні вул. Конєва в напрямку вул. Малої Гончарівської та був зупинений працівником поліції за адресою: м. Харків, вул. Конєва, 9. Перехрестя вул. Конєва з вул. Мала Гончарівка є нерегульованим, а п.16.5 ПДР України встановлює вимоги до учасників дорожнього руху щодо регульованого перехрестя. Позивач надав клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки потребував юридичної допомоги, розгляд справи за його клопотанням перенесено на 8-му годину 19.06.2023, та позивачем знову заявлено відвід старшому лейтенанту поліції Дорошку А.Ю. від розгляду справи з огляду на його упередженість та необ`єктивність. Проте, відповідач продовжив розгляд справи, заяву позивача про видачу копії файлу відеозапису з місця події не задовольнив. Позивач з рішенням інспектора не погоджується, вважає себе невинним та просив суд постановити окрему ухвалу, яку направити відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

28.06.2023 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с.20-21).

06.07.2023 ухвалами суду, не виходячи до нарадчої кімнати, долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, поданий 06.07.2023 представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шенкоржевською Р.Ю., яка діє на підставі довіреності (а.с.44); та на підставі ч. 3 ст. 48 КАС України зі згоди позивача ОСОБА_1 замінено первісних відповідачів: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Дорошка Андрія Юрійовича, на належного відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України (а.с.31-41, 53-58).

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що транспортний засіб Volvo S-40 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зупинений працівником поліції на підставі ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Позивачеві в повному обсязі роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; задоволено клопотання позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з необхідністю залучення спеціаліста в області права, отримання юридичної допомоги та ознайомлення з матеріалами справи. 19.06.2023 розгляд справи продовжено за участю позивача, який заявив, що під час розгляду справи він буде один та правову допомогу отримуватиме дистанційно. За результатом розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та винесена у відповідності до норм чинного законодавства постанова серії ЕАС № 7190587. Також, патрульний надав позивачу для ознайомлення відеозапис здійснений на відеореєстратор YI DashCam, що вказаний у п. 7 оскаржуваної постанови, який встановлений на службовому транспортному засобі та який зафіксував момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

12.07.2023 ухвалою суду, не виходячи до нарадчої кімнати, повернуто позивачу подану ним до суду 12.07.2023 відповідь на відзив, оскільки за положеннями ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених ст. 286 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву. Подання відповіді на відзив у справах, що розглядаються в порядку ст. 286 КАС України, не передбачено процесуальним законом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та після дослідження в судовому засіданні відеозапису з місця події, зазначив, що 15.06.2023 о 21-30 год. він здійснював проїзд перехрестя вул. Конєва з вул. Велика Гончарівська, а не вул. Конєва з вул. Мала Гончарівська, як зазначено в оскаржуваній постанові. Визнав, що під час проїзду ним перехрестя, це перехрестя переходили два пішохода, але він не чинив їм будь-яких перешкод у русі.

Представник відповідача Шенкоржевська Р.Ю. проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 15.06.2023 в районі вул. Конєва в м. Харкові працівником поліції ОСОБА_2 зупинений транспортний засіб Volvo S-40 номерний знак НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_1 .

За клопотанням водія ОСОБА_1 розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено, та 15.06.2023 ОСОБА_1 отримав від інспектора патрульної поліції Дорошка А.Ю. повідомлення про запрошення 19.06.2023 о 08-00 годин до підрозділу поліції за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення (а.с.13).

Дані обставини визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7190587 від 19.06.2023, складеною 19.06.2023 о 08:32 за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Дорошком Андрієм Юрійовичем, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно копії даної постанови, ОСОБА_1 15.06.2023 о 21 год. 30 хв. в м. Харкові, керуючи транспортним засобом Volvo S-40 номерний знак НОМЕР_1 , під час проїзду перехрестя вул. Конєва з вул. Мала Гончарівська після ввімкнення сигналу світлофору, що дозволяє рух, не дав дорогу пішоходам, які закінчували перехід, чим порушив п. 16.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. До постанови додаються: відео з реєстраторів 475070, 471 219, YI DashCam, клопотання, повідомлення (а.с.8-9).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з частинами 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статей 73-75 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В оскаржуваній постанові у п. 7 зазначено, що до постанови додається відео з реєстраторів 475070, 471 219, YI DashCam. Вказане відео надане стороною відповідача разом з відзивом в якості доказу своїх заперечень проти позову.

Суд визнає наданий відеозапис, який посвідчено електронним підписом, належним і допустимим доказом.

Після пояснень сторін в судовому засіданні 12.07.2023 досліджений відеозапис , з якого вбачається, що 15.06.2023 о 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo S-40 номерний знак НОМЕР_1 , під час проїзду перехрестя вул. Конєва з вул. Велика Гончарівська, яке регулюється світлофором, після ввімкнення сигналу світлофору, що дозволяє рух, не дав дорогу двом пішоходам, які закінчували перехід, після проїзду перехрестя був зупинений поліцейським, який роз`яснив позивачу причину зупинки та суть скоєного правопорушення.

З дослідженого відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівник поліції представився водію та зазначив причину зупинки, до винесення оскаржуваної постанови роз`яснив водію його права, згідно Конституції України та КУпАП.

Тобто, працівник поліції, зупинивши автомобіль, яким керував позивач, діяв в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 16.5 ПДР України встановлені вимоги до учасників дорожнього руху щодо проїзду регульованого перехрестя, а саме, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Порушення водієм правил проїзду перехресть є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На позивача за вчинене правопорушення накладено адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 510, 00 грн.

Допущена в оскаржуваній постанові про вчинення адміністративного правопорушення описка у найменуванні вулиці, а саме «Мала Гончарівська» замість «Велика Гончарівська» за доведеності факту вчинення такого правопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17.

Також, суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 та від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16.

Позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Аналіз зазначених норм права та досліджені під час розгляду справи докази дають підстави для висновку про законність і правомірність дій відповідача з винесення оскаржуваної позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються наведеним вище і нічим об`єктивно не підтверджуються.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн (а.с.7).

За положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Щодо вимоги про постановлення окремої ухвали, яку направити суб`єкту владних повноважень (центральному органу виконавчої влади Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції України, Департаменту патрульної поліції, Управлінню патрульної поліції в Харківській області ДПП Національної поліції України) для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону, згідно з ч. 1 ст. 249 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-4 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З наведених процесуальних приписів слідує, що окрема ухвала може бути ефективним засобом попередження та припинення порушень зі сторони суб`єкта владних повноважень, припинення зловживання процесуальними правами сторонами у справі, забезпечення виконання судового рішення тощо.

У постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що аналіз положень статті 249 КАС України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

На підставі наведеного висновується, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватись будь-якого суб`єкта владних повноважень, зокрема й того, який не бере участі в справі, а окрема ухвала щодо розгляду питання про притягнення до відповідальності - осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли його вчиненню. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо саме під час судового розгляду конкретної справи встановлено певне порушення.

Суд під час ухвалення остаточного рішення по справі, проаналізувавши викладені позивачем аргументи та обставини, наведені в обґрунтуванні наявності підстав для постановлення судом окремої ухвали, не вважає їх такими, що у розумінні норм статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України можуть зумовлювати ухвалення такого судового рішення і що це є необхідним, переслідує визначену процесуальним законом мету застосування такого інституту, та не знайшов підстав для постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 241-246, 249, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7190587, складеної 19.06.2023 інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Дорошком Андрієм Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повне рішення складено 12.07.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК