Справа № 440/10933/22
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10933/22
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазірської Ж.Е.,

представника позивача - Світлик Я.В.,

представника відповідача - Виконавчого комітету Диканської селищної ради - Семенка Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради, Виконавчого комітету Диканської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2022 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Диканської селищної ради (надалі по тексту - відповідач1, Диканська СР), Виконавчого комітету Диканської селищної ради (надалі по тексту - відповідач2, ВК Диканської СР), відповідно до якої просить: визнати протиправним та скасувати рішення Диканської селищної ради від 25.11.2022 №2; поновити ОСОБА_1 на посаді Диканського селищного голови з 26.11.2022; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Диканської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.11.2022 до дня ухвалення рішення суду включно та всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на протиправність рішення Диканської селищної ради від 25.11.2022 №2, яким йому, як Диканському селищному голові висловлено недовіру та достроково припинено його повноваження. Наголошував, що Групою депутатів не було наведено жодного обґрунтування щодо винятковості та невідкладності вирішення питання про припинення повноважень селищного голови. Зазначав, що про відсутність фактору невідкладності у вирішенні цього питання свідчить і те, що жодним з депутатів, що увійшли до ініціативної групи, не порушувалося вказане питання під час проведення сесій ради 31.10.2022 та 11.11.2022. Позивач наголошував, що поданими до суду матеріалами підтверджується, що депутатська ініціатива про скликання надійшла 21.10.2022. Цього ж дня селищним головою було скликано сесію відповідно до розпорядження від 21.10.2022 року № 123-од. За результатами розгляду депутатської ініціативи, селищним головою направлена письмова відповідь від 28.10.2022 на адреси 20 депутатів з обґрунтуванням недоцільності скликання сесії для вирішення поставлених депутатами двох питань. Також зазначав, що до того ж, пояснення негайної невідкладності вирішення таких питань у змісті депутатського подання були відсутні, порушені депутатами питання можна було розглянути на призначених на 31.10.2022р. та на 11.11.2022р., відповідно, тридцять п`ятій та тридцять шостій сесіях селищної ради восьмого скликання. Зміст відповіді селищного голови на депутатську ініціативу не дає підстав для висновку про те, що мала місце немотивована відмова селищного голови скликати сесію селищної ради задля вирішення двох, поставлених у депутатській ініціативі, питань. Отже, на думку позивача, у даному випадку факт немотивованої відмови селищного голови від скликання сесії ради у двотижневий строк або неможливості її скликати головою відсутні. А відтак, позивач стверджував, що діями депутатів порушено порядок скликання сесії ради та процедуру підготовки питань до розгляду на сесії, що, в свою чергу, призвело до прийняття неправомірних рішень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 31 січня 2023 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: 36039, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26. Витребувано у Диканської селищної ради належним чином засвідчені копії: рішення тридцять сьомої сесії восьмого скликання Диканської селищної ради №2 від 25.11.2022; протоколу пленарних засідань тридцять сьомої сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 25.11.2022; протоколу спільного засідання постійних комісій від 31.10.2022. Витребувані документи встановлено надати безпосередньо до суду у строк, визначений для подання відзиву на позовну заяву.

16 січня 2023 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог шляхом доповнення їх наступною позовною вимогою: «Скасувати реєстраційну дію - державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу Диканська селищна рада () (Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна фізичних осіб або відомостей про фізичних осіб платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо), проведену 02.12.2022 о 09:21:21 запис №026000130 державним реєстратором Решетилівської міської ради Різник В.В.» /а.с. 93-94, т.1/.

19 січня 2023 року до суду надійшов відзив виконавчого комітету Диканської СР на позовну заяву, відповідно до якого секретар селищної ради просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, покликаючись на обґрунтованість прийнятого рішення та зазначав наступне. Направлене позивачем на адресу депутатів повідомлення від 28.10.2022 року не містило будь-яких належних та об`єктивних мотивів для відмови в скликанні позачергової сесії Диканської селищної ради за ініціативою групи депутатів з вирішення питання про висловлення недовіри селищному голові та припинення його повноважень. Окрім того, ч.7 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить переліку правових підстав (умов) за яких селищний голова має скликати сесію за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради. При цьому, ця норма права є імперативною та не підлягає розширеному тлумаченню. Відтак, доводи позивача щодо відсутності підстав у ініціативної групи депутатів щодо скликання 37 сесії 8 скликання Диканської селищної ради є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». За наведених обставин настали умови відповідно до ч.9 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за яких депутати Диканської селищної ради, які становлять не менш як одну третину від складу ради, отримали повноваження скликати сесію селищної ради. Окрім того зазначено, що прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень селищного голови у випадках, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить до виключних повноважень селищної ради. При цьому, здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень селищного голови, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України). На спільному засіданні постійних комісій Диканської селищної ради, що відбулося 31.10.2022 року за участі позивача, були озвучені підстави (обґрунтування) для прийняття радою рішення про висловлення недовіри селищному голові та припинення його повноважень. При цьому зауважено, що ч.2 ст.79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить вимог, за яких при прийнятті радою рішення про припинення повноважень селищного голови слід враховувати наявність на розгляді контролюючих, правоохоронних та судових органів відповідних заяв щодо протиправних дій позивача при виконанні ним посадових обов`язків селищного голови. На спростування доводів позивача про порушення процедури розгляду питання на спільному засіданні постійних комісій зазначив, що чинне законодавство не передбачає обов`язковий розгляд на постійній комісії питання про припинення повноважень селищного голови. В силу положень ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану на акти органів місцевого самоврядування, військово-цивільних адміністрацій та військових адміністрацій, а також їх посадових осіб не поширюються вимоги пункту 3 частини першої (у частині оприлюднення проектів актів), частини четвертої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Закону України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання». Також, зазначив, що лічильна комісія діяла у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Диканської селищної ради VIII скликання, затвердженого рішенням 2(позачергової) сесії 8 скликання Диканської селищної ради №22 від 11.12.2020 року, а доводи позивача про порушення в роботі лічильної комісії не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами. Не є спроможними і доводи позивача в частині перебування його на роботі після прийняття оскаржуваного рішення (після 25.11.2022 року), відтак вказана обставина ніяким чином не впливає на дату його звільнення, яка пов`язана з датою прийняття рішення про припинення повноважень селищного голови. При цьому, в трудовій книжці позивача правомірно внесена дата прийняття оскаржуваного рішення /а.с. 108-117, т.1/.

27 січня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, наголошувала на необґрунтованості наведених відповідачем2 аргументів /а.с. 136-138, т.1/.

Ухвалою суду від 31 січня 2023 року повторно витребувано у Диканської селищної ради належним чином засвідчені копії: рішення тридцять сьомої сесії восьмого скликання Диканської селищної ради №2 від 25.11.2022; протоколу пленарних засідань тридцять сьомої сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 25.11.2022; протоколу спільного засідання постійних комісій від 31.10.2022. Витребувані документи встановлено надати безпосередньо до суду у строк до 14 лютого 2023 року.

31 січня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про відкликання заяви про збільшення розміру позовних вимог /а.с. 154, т.1/.

13 лютого 2023 року до суду надійшли заперечення Диканської СР та ВК Диканської СР, відповідно до яких секретар селищної ради просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на раніше наведені у відзиві на позовну заяву аргументи /а.с. 160-165, 168-173, т.1/.

13 березня 2023 року до суду надійшли пояснення представника відповідача2 по суті спірних правовідносин /а.с. 241-252, т.1/.

14 березня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну підстав позову, відповідно до якої зазначено, що 07.11.2022 року на адресу Диканської селищної ради надійшло повідомлення (вхідний №ко-02.4-02/171) про скликання ініціативною групою депутатів сесії з винесенням на розгляд питання про висловлення недовіри селищному голові та припинення його повноважень. В обґрунтування свого права на скликання групою депутатів було зазначено не скликання посадовими особами у двотижневий строк сесії відповідно до подання. Разом з тим звернуто увагу суду, що відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 4 та 5 статті 254 ЦК України передбачено, що строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Отже, відлік двотижневого строку, визначеного частиною 9 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, 25.11.2022 року (далі Закон №280/97-ВР), розпочав свій перебіг з 22.10.2022 року та спливав 05.11.2022 року, який був вихідним днем (субота), а отже, днем закінчення строку став перший за ним робочий день 07.11.2022 року. Тобто, скликання ініціативною групою депутатів сесії Диканської селищної ради, відповідно до повідомлення від 07.11.2022 року (вхідний №ко-02.4-02/171), здійснене з порушенням двотижневого строку, наданого голові ради частиною 9 статті 46 Закону №280/97-ВР для скликання сесії на вимогу не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради /а.с. 259, т.1/.

23 березня 2023 року від представника позивача надійшла заява про доповнення позовної заяви додатковими підставами /а.с. 27-28, т.2/, а саме:

1. В порушення частини 11 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат ОСОБА_2 відкрив засідання за відсутності такого доручення групи депутатів. Зазначення у протоколі фрази: «За дорученням групи депутатів, з ініціативи якої скликана сесія, пленарне засідання 37 сесії відкрив депутат ОСОБА_2 » не підтверджує наявність такого доручення, оскільки сам протокол підписано також ОСОБА_2 . Не містять відомостей про існування відповідного доручення і повідомлення депутатів від 07.11.2022 та 10.11.2022;

2. в порушення частини 11 статті 46 Закону №280/97-ВР відсутнє рішення Диканської селищної ради щодо обрання ОСОБА_2 головуючим на сесії ради;

3. відповідно до наданого рішення Диканської селищної ради №1 від 25.11.2022 року та протоколу першого пленарного засідання тридцять сьомої сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 25.11.2022, голову і секретаря комісії обрано депутатами, а не членами комісії. Вказане підтверджується і відеозаписом пленарного засідання сесії (час на відео 36:57). Отже, організація процедури голосування та підрахунок голосів було проведено неповноважним складом лічильної комісії;

4. В порушення пункту 1 статті 25 Регламенту Диканської селищної ради таємне голосування проводилося без використання бюлетенів, оскільки відсутня сама форма бюлетеня для проведення таємного голосування з питання «Про висловлення недовіри Диканському селищному голові та дострокове припинення повноважень Диканського селищного голови». Так, рішення Диканської селищної ради від 25.11.2022 року під №2 містить питання щодо затвердження такої форми бюлетеня, однак сама форма не існувала, не була розроблена і не затверджувалася;

5. сама процедура голосування проведена без дотримання принципу законності, оскільки рішення Диканської селищної ради №1 від 25.11.2022р. містить відомості про затвердження Порядку таємного голосування з розгляду питання «Про висловлення недовіри Диканському селищному голові та дострокове припинення повноважень Диканського селищного голови», однак, як і форма бюлетеня, вказаний порядок не затверджувався, не розроблявся, а отже і не існував.

04 квітня 2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача2 надійшли заперечення про зміну підстав позову шляхом його доповнення додатковою підставою від 22.03.2023 та від 13.03.2023, а також пояснення по суті спору /а.с. 32-33, 36, 38-39, т.2/.

В ході підготовчого засідання, призначеного на 11 квітня 2023 року, судом долучено заперечення проти доводів, викладених у поясненні представниці ВК Диканської СР від 13.03.2023 /а.с. 78-81, т.2/.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року визнано неповажною неявку представників Виконавчого комітету Диканської селищної ради та Диканської селищної ради. Повторно витребувано у Виконавчого комітету Диканської селищної ради: довідку про середньомісячну, середньоденну заробітну плату позивача, розраховану відповідно до вимог законодавства, довідку про повний розрахунок з позивачем при звільненні; інформацію та докази в її підтвердження: де та в кого зберігалися додатки до Рішення 37 сесії Диканської селищної ради 8 скликання №1 від 25.11.2022 року, а також ким та коли вказані документи надані Диканській селищній раді; ким та які документи передано державному реєстратору для зміни інформації про голову Диканської селищної ради на підставі Рішення 37 сесії Диканської селищної ради 8 скликання №1 від 25.11.2022 року, а також коли та від кого такі документи було отримано особою, яка передала їх державному реєстратору. Витребувані документи встановлено надати безпосередньо до суду у строк до 28 квітня 2023 року. Призначено наступне підготовче судове засідання на 10:00 02 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 02 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради, Виконавчого комітету Диканської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11:00 16 травня 2023 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: 36039, м. Полтава, вул. Пушкарівська, буд. 9/26. Клопотання представника позивача про виклик у судове засідання свідків задоволено частково. У судове засідання викликано учасників справи та свідків ОСОБА_3 (місце перебування: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ). Відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України попереджено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

В ході судових засідань з розгляду справи по суті судом допитані вказані вище свідки.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача2 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача2, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

26 листопада 2020 року рішенням №2 першої сесії Диканської селищної ради восьмого скликання «Про початок повноважень Диканського селищного голови» визнано повноваження ОСОБА_1 як Диканського селищного голови /а.с. 23, т.1/.

21 жовтня 2022 року до Диканської селищної ради надійшло подання від 21.10.2022 року (вхідний №Ко - 02.4 - 02/159) групи депутатів про скликання сесії Диканської селищної ради з винесенням на порядок денний питання висловлення недовіри селищному голові та припинення його повноважень /а.с. 24, т.1/.

21 жовтня 2022 року розпорядженням селищного голови №123-од скликано тридцять п`яту сесію Диканської селищної ради восьмого скликання на 31 жовтня 2022 року /а.с. 26-31, т.1/.

28.10.2022 року селищним головою на адресу депутатів направлено, а 31.10.2022 на сесії ради було зачитано текст мотивованого повідомлення про відмову у задоволенні подання ініціативної групи депутатів з вирішення питання про висловлення недовіри селищному голові та припинення його повноважень (вихідний №Ко - 024 - 02/159) /а.с. 32-34, т.1/.

Розпорядженням селищного голови від 07 листопада 2022 року за №131-од, зі змінами згідно розпорядження від 11 листопада 2022 року №140-од, скликано тридцять шосту сесію Диканської селищної ради восьмого скликання на 11 листопада 2022 року /а.с. 35-38, т.1/.

07 листопада 2022 року на адресу Диканської селищної ради надійшло повідомлення (вхідний №ко-02.4-02/171) про скликання 17 листопада 2022 року ініціативною групою депутатів сесії з винесенням на розгляд питання про висловлення недовіри селищному голові та припинення його повноважень /а.с. 39, т.1/.

10 листопада 2022 року до селищної ради подано повідомлення (вхідний №ко-02.4-02/176) про скликання ще однієї сесії на 25 листопада 2022 року, шляхом внесення змін до рішення Диканської селищної ради від 07.08.2022 /а.с 40, т.1/.

17 листопада 2022 року селищним головою на адресу депутатів направлено додатковий лист із законодавчим обґрунтуванням відсутності правових підстав на скликанні сесії депутатами (вихідний №02.1-41/515) /а.с. 41-42, т.1/.

Розпорядженням голови від 24 листопада 2022 року за №148-од скликано на 30.11.2022 тридцять сьому сесію Диканської селищної ради восьмого скликання /а.с. 43, т.1/.

25 листопада 2022 року в приміщенні Диканської селищної ради зібралися депутати і оголосили про проведення засідання тридцять сьомої сесії восьмого скликання Диканської селищної ради.

В ході проведеного засідання прийнято рішення №2 "Про висловлений недовіри Диканському селищному голові та дострокове припинення повноважень Диканського селищного голови", яким відповідно до п. 10, 16 ч. 1 ст. 26. ч. 7. 13 ст. 46. ч. 2. З ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. З, 8. ч. 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», враховуючи висновки і рекомендації надані на спільному засіданні депутатських комісій ради, у зв`язку з порушенням Диканським селищним головою Давиденком С.О. законів України, прав і свобод громадян, не забезпеченням здійснення наданих йому повноважень селищна рада вирішила:

1. Висловити недовіру Диканському селищному голові ОСОБА_1 .

2. Достроково припинити повноваження Диканського селищного голови ОСОБА_1 .

3. Відділу організаційно-інформаційної роботи, документообігу та управління персоналом Виконавчого комітету Диканської селищної ради провести звільнення ОСОБА_1 .

4. Відділу бухгалтерського обліку, звітності та адміністративно-господарського забезпечення Виконавчого комітету Диканської селищної ради здійснити повний розрахунок із звільненим працівником /а.с. 176, т.1/.

Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 від № 280/97-ВР, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення (далі - Закон №280/97-ВР).

Пунктом 16 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 42 Закону №280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади. Не пізніш як на п`ятнадцятий день після звільнення з посади або смерті сільського, селищного, міського голови особа, яка на цей час відповідно до закону здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови, звертається до Верховної Ради України з клопотанням щодо призначення позачергових виборів сільського, селищного, міського голови.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 79 Закону №280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 79 Закону №280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Згідно з пунктом 3 частини 11 статті 79 Закону №280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з підстав, зазначених в абзаці першому частини другої цієї статті, - з дня прийняття місцевим референдумом або відповідною радою рішення про дострокове припинення повноважень.

Таким чином, вказаними вище нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що повноваження сільського голови можуть бути припинені достроково лише у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону. Рішення про дострокове припинення повноважень сільського голови може бути прийнято виключно на пленарному засіданні відповідної сільської ради, і лише у визначених цим Законом випадках. Перелік таких підстав є вичерпним. Відповідне рішення сільської ради про дострокове припинення повноважень сільського голови повинно бути прийнято шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради, лише у випадку порушення останнім Конституції або законів України, прав і свобод громадян, не забезпечення здійснення наданих йому повноважень.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 2000 № 1-рп/2000 у справі №1-5/2000 зазначив, що у системі місцевого самоврядування України має місце певна субординація її елементів - територіальної громади, ради, її виконавчих органів із збереженням відповідного розмежування їх прав і повноважень. Відповідно до частини першої статті 140 Конституції України та частини першої статті 6 Закону територіальна громада є основним носієм функцій і повноважень місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради, як це в свою чергу логічно випливає із змісту частини третьої статті 140 Конституції України, а також частини першої статті 10 Закону, є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради мають свої виконавчі органи, а отже - їм підзвітні та підконтрольні.

Системний аналіз законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що селищна рада має право припинити достроково повноваження селищного голови за наявності відповідних підстав, які повинні об`єктивно існувати, адже їх додаткове підтвердження уповноваженими органами влади не вимагається. Сама рада має вирішувати, наскільки ці підстави є серйозними та достатніми, а за наявності відповідних підстав, сама рада вирішує питання припинення повноваження голови, чи ні.

Прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського голови у випадках, передбачених Законом № 280/97-ВР, належить до виключних повноважень відповідної ради.

Здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень голови сільської ради, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина 1 статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина 2 статті 19 Конституції України).

У контексті спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із прийняттям оспорюваного рішення про дострокове припинення повноважень селищного голови, суд зауважує, що прийняття такого рішення є законодавчо передбаченим правом селищної ради, реалізація якого має відбуватися у порядку та спосіб, визначені законом.

Прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень селищного голови належить до виключних повноважень відповідної ради.

Такі повноваження є дискреційними, а тому адміністративний суд при розгляді цієї справи не може здійснювати повторну перевірку роботи селищного голови щодо належного чи неналежного здійснення наданих їм повноважень, допущення ним у своїй діяльності порушень законодавства України, прав і свобод громадян, як і не може переоцінювати позицію (волевиявлення) депутатів селищної ради, які проголосували за необхідність дострокового припинення повноважень позивача.

При цьому, здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень селищного голови ради, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України).

Отже спірне рішення повинно бути перевірені адміністративним судом на предмет законності та легітимності, а не доцільності їх прийняття.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 360/2169/19 та підтримана у постанові від 16.05.2023 у справі № 240/44129/21.

Як наслідок посилання позивача про необґрунтованість підстав висловлення недовіри депутатами судом не приймаються.

Приписами абзацу 1 ч. 2 ст. 79 Закону № 280/97-ВР встановлено, що повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

Повноваження сільського, селищного, міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради (ч. 3 ст. 79 Закону № 280/97-ВР).

Згідно з п. 10 та 16 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішення про недовіру сільському, селищному, міському голові та прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом.

У контексті спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із прийняттям оспорюваного рішення про дострокове припинення повноважень голови, суд зауважує, що зазначені правові норми не містять посилань на підстави для висловлення недовіри голові ради або необхідність створення передумов для прийняття цього рішення.

Отже, такі повноваження ради є дискреційними, а тому суд не може втручатися у внутрішню компетенцію органу місцевого самоврядування і не може надавати оцінку мотивам органу місцевого самоврядування, з яких він виходив, висловлюючи недовіру голові.

Суд не може здійснювати власну оцінку роботи голови ради щодо виконання чи невиконання ним службових обов`язків, а також не може будь-яким чином переоцінювати позицію депутатів ради, які проголосували за висловлення недовіри.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великою Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 27.03.2019 у справі №688/3487/16-а.

Надаючи оцінку доводам в частині наявності/відсутності порушення порядку скликання сесії та наявності підстав ініціативній групі депутатів скликати та провести позачергову сесію, суд зазначає наступне.

Частиною першою та п`ятою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

У разі немотивованої відмови сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті, районної, обласної ради або неможливості його скликати сесію ради сесія скликається: сільської, селищної, міської ради - секретарем сільської, селищної, міської ради; районної у місті, районної, обласної ради - відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради.

У цих випадках сесія скликається: 1) якщо сесія не скликається сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті, районної, обласної ради) у строки, передбачені цим Законом; 2) якщо сільський, селищний, міський голова (голова районної у місті, районної, обласної ради) без поважних причин не скликав сесію у двотижневий строк після настання умов, передбачених частиною сьомою цієї статті (частина шоста статті 46 Закону N 280/97-ВР).

Сесія сільської, селищної, міської, районної у місті ради повинна бути також скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, а сесія районної, обласної ради - також за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради або голови відповідної місцевої державної адміністрації (частина сьома статті 46 Закону N 280/97-ВР).

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 46 Закону N 280/97-ВР у разі якщо посадові особи, зазначені у частинах четвертій та шостій цієї статті, у двотижневий строк не скликають сесію на вимогу суб`єктів, зазначених у частині сьомій цієї статті, або у разі якщо такі посади є вакантними сесія може бути скликана депутатами відповідної ради, які становлять не менш як одну третину складу ради, або постійною комісією ради.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а саме частини сьомої статті 46 Закону № 280/97-ВР, дає підстави дійти висновку, що нормою не передбачено обґрунтування депутатами, які ініціюють проведення сесії, мотивів її проведення. Зазначена стаття Закону N 280/97-ВР містить імперативну норму, яка вказує, що сесія ради повинна бути скликана за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради.

Суд наголошує, що вказані вище норми наголошують про обов`язковість саме наявності однієї з двох умов: 1) якщо сесія не скликається сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті, районної, обласної ради) у строки, передбачені цим Законом; 2) якщо сільський, селищний, міський голова (голова районної у місті, районної, обласної ради) без поважних причин не скликав сесію у двотижневий строк після настання умов, передбачених частиною сьомою цієї статті.

В той же час, суд звертає увагу, в межах даного спору 21 жовтня 2022 року, тобто в день отримання від ініціативної групи депутатів подання /а.с. 24 т.1/ про необхідність скликання сесію Диканської селищної ради, розпорядженням селищного голови №123-од скликано тридцять п`яту сесію Диканської селищної ради восьмого скликання на 31 жовтня 2022 року /а.с. 26-31, т.1/, що в свою чергу виключає подальше виникнення права у депутатів на самостійне скликання сесії, оскільки головою Диканської селищної ради було виконано вимоги закону та в строк скликано сесію.

Посилання відповідачів на той факт, що до порядку деного такої сесії не було включено відповідне питання порядку денного, яке ними було вказано в їх поданні від 21.10.2022, судом оцінюється критично, зважаючи на той факт, що викладені вище норми не містять вимоги про обов`язкове включення до порядку деного сесії, що призначається зокрема у тому числі на вимогу депутатів, саме того питання, що послугувало підставою для такої ініціативи. Закон чітко та однозначно вимагає від голови відповідної ради скликати сесію в двотижневий строк, що мало місце у цій справі з огляду на те, що згідно розпорядження №123-од від 21.10.2022 сесію було скликано у 10-ти денний строк, а саме на 31.10.2022 року о 10:00 /а.с. 26/.

При цьому, частиною 11 статті 49 Закону N 280/97-ВР передбачено, що повноваження депутатів, порядок організації і гарантії депутатської діяльності визначаються Конституцією України, цим Законом, законом про статус депутата, іншими законами.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" від 01 липня 2002 року N 93-IV (далі Закон N 93-IV) депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 3 Закону N 93-IV депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону N 93-IV депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Кожний депутат місцевої ради у раді та її органах, до складу яких він входить, має один голос. Депутат місцевої ради, який не входить до складу відповідного органу ради, може брати участь у його роботі з правом дорадчого голосу.

Депутат місцевої ради має право: 1) обирати і бути обраним до органів відповідної ради; 2) офіційно представляти виборців у відповідній раді та її органах; 3) пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами; 4) вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; 5) вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю; 6) вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них; 7) висловлюватися щодо персонального складу утворюваних радою органів і кандидатур посадових осіб, які обираються, призначаються або затверджуються радою; 8) порушувати питання про недовіру сільському, селищному, міському голові, розпуск органів, утворених радою, та звільнення посадових осіб місцевого самоврядування; 9) брати участь у дебатах, звертатися із запитами, ставити запитання доповідачам, співдоповідачам, головуючому на засіданні; 10) вносити пропозиції про заслуховування на пленарному засіданні ради звіту чи інформації будь-якого органу або посадової особи, підзвітних чи підконтрольних раді, а також з питань, що віднесені до компетенції ради, інших органів і посадових осіб, які діють на її території; 11) порушувати в раді та її органах питання про необхідність перевірки роботи підзвітних та підконтрольних раді органів, підприємств, установ, організацій; 12) виступати з обґрунтуванням своїх пропозицій та з мотивів голосування, давати довідки; 13) ознайомлюватися з текстами виступів у стенограмах чи протоколах засідань ради та її органів до їх опублікування; 14) оголошувати на засіданнях ради та її органів тексти звернень, заяв, пропозицій громадян або їх об`єднань, якщо вони мають суспільне значення; 15) об`єднуватися з іншими депутатами місцевої ради в депутатські групи, фракції, які діють відповідно до регламенту ради.

Згідно з частинами 1-3 статті 30 Закону N 93-IV депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Місцеві ради та їх органи забезпечують необхідні умови для ефективного здійснення депутатами місцевих рад їх повноважень. Рада та її органи сприяють депутатам місцевих рад в їх діяльності шляхом створення відповідних умов, забезпечення депутатів документами, довідково-інформаційними та іншими матеріалами, необхідними для ефективного здійснення депутатських повноважень, організовують вивчення депутатами місцевих рад законодавства, досвіду роботи рад.

З аналізу положень вказаних положень законодавства випливає, що депутат ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Всупереч викладеному в ході сесії, призначеної на 31 жовтня 2022 року депутати не скористались такими своїми правами та повноваженнями, у тому числі шляхом доповнення відповідним питанням про дострокове припинення повноважень голови порядку денного, який розглядався на пленарному засіданні ради 31.10.2022.

Враховуючи ту обставину, що головою Диканської селищної ради після отримання від ініціативної групи депутатів подання від 21.10.2022 року про необхідність скликання сесії селищної ради, в порядку та в строк передбачений законом було прийнято розпорядження №123-од від 21.10.2022 року про скликання сесії ради на 31.10.2022 року, то підстав, передбачених законом на самостійне скликання та проведення ініціативної групою депутатів сесії селищної ради 25.11.2022 року, на якій було прийнято оскаржуване рішення - матеріали справи не містять.

Також, суд звертає увагу відповідачів на протиріччя у їх доводах та інформації, яка містить в документах, наданих ним в підтвердження таких доводів.

Зокрема, представники відповідачів наголошували про правомірність проведення депутатами позачергової сесії 25.11.2022 року, на якій було прийнято оскаржуване рішення, виходячи права передбаченого ч.9 ст. 46 Закону N 280/97-ВР та із того, що головою Диканської селищної ради на їх вимогу не було скликано сесію.

В той же час, суд звертає увагу учасників справи на наступному.

Частиною дев`ятою статті 46 Закону N 280/97-ВР передбачено, що у разі якщо посадові особи, зазначені у частинах четвертій та шостій цієї статті, у двотижневий строк не скликають сесію на вимогу суб`єктів, зазначених у частині сьомій цієї статті або у разі якщо такі посади є вакантними, сесія може бути скликана депутатами відповідної ради, які становлять не менш як одну третину складу ради, або постійною комісією ради.

В той же час, частиною четвертою статті 46 Закону N 280/97-ВР визначено, що наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Як встановлено матеріалами справи, сесія селищної ради була скликана головою Диканської селищної ради після отримання подання від ініціативної групи депутатів, відтак, ч. 4 ст. 46 Закону N 280/97-ВР про яку зазначено в ч.9 ст. 46Закону N 280/97-ВР в даному випадку не могла бути застосована ініціативною групою депутатів, оскільки посадовою особою, зазначеною у частинні четвертій у двотижневий строк було скликано сесію ради.

Частиною шостою статті 46 Закону N 280/97-ВР визначено, що у разі немотивованої відмови сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті, районної, обласної ради або неможливості його скликати сесію ради сесія скликається: сільської, селищної, міської ради - секретарем сільської, селищної, міської ради; районної у місті, районної, обласної ради - відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради.

В той же час, незважаючи на те, що голова селищної ради не відмовився від скликання сесії, а скликав її після отримання подання від депутатів, то конструкція вказаної норми Закону N 280/97-ВР окрім іншого визначає право скликання сесії не в депутатів, а в секретаря селищної ради.

Тобто, після того, як голова селищної ради не скликає у двотижневий строк сесію ради на вимогу не менше як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради, таку сесію скликає - секретар селищної ради. І лише у випадку не скликання такої сесії ради секретарем селищної ради (після нескликання головою селищної ради), у депутатів виникає право на скликання та проведення позачергової сесії ради згідно частини 9 статті 46 Закону N 280/97-ВР на яку вони ж посилалися у повідомленні від 07.11.2022 про скликання позачергової сесії на 17.11.2022, а згодом і в повідомленні від 10.11.2022 про перенесення дати позачергової сесії за їх ініціативою на 25.11.2022 де і було прийнято оскаржуване рішення.

Однак, ні відповідачами не було надано, ні матеріали справи не місять доказів в підтвердження звернення депутатів до секретаря Диканської селищної ради із поданням про необхідність скликання позачергової сесії Диканської селищної ради, після відмови голови селищної ради скликати сесію, та відповідно - доказів відмови секретаря селищної ради скликати позачергову сесію селищної ради.

В той же час, частина дев`ята статті 46 Закону N 280/97-ВР чітко та однозначно визначає, що лише у випадку якщо посадові особи, зазначені у частинах четвертій (тобто - голова селищної ради) та шостій (тобто - секретар селищної ради) цієї статті, у двотижневий строк не скликають сесію на вимогу суб`єктів, зазначених у частині сьомій (тобто - не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради) цієї статті або у разі якщо такі посади є вакантними, сесія може бути скликана депутатами відповідної ради, які становлять не менш як одну третину складу ради.

Випадків наявності в депутатів права на скликання сесії ради депутатами відповідної ради, які становлять не менш як одну третину складу ради у той час, коли головою селищної ради було скликано таку сесію після отримання подання від депутатів, та у той час, коли не було відповідного звернення до секретаря селищної ради та, відповідно, не було відмови від нього скликати сесію ради - ні Закон N 280/97-ВР, ні Регламент Диканської селищної ради не містить.

Відтак, скликання депутатами Диканської селищної ради, згідно повідомлень від 07.11.2022 та 10.11.2022, сесії ради на 25.11.2022 о 10:00 виходить за межі їх повноважень та було здійснено не у відповідності до вимог Закону N 280/97-ВР та Регламенту Диканської селищної ради.

Щодо посилання позивача на необхідність отримання висновку постійних комісій на обов`язковий попередній розгляд питання щодо дострокового припинення його повноважень, суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15 червня 2021 року у справі №140/1860/18 та від 06 лютого 2020 року у справі №420/718/19 у подібних правовідносинах.

Так, згідно частини четвертої статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Приписами частини п`ятої цієї ж статті передбачено, що постійні комісії попередньо розглядають кандидатури осіб, які пропонуються для обрання, затвердження, призначення або погодження відповідною радою, готують висновки з цих питань.

Відтак, у вище зазначених справах Верховний Суд дійшов до висновку, що чинне законодавство не передбачає обов`язковий розгляд на постійній комісії питання про звільнення голови ради.

У зазначених постановах суд вважає за доцільне наголосити, що питання припинення повноважень голови ради не передбачено серед вичерпного переліку питань, які за дорученням ради або за власною ініціативою розглядаються постійними комісіями.

Натомість в межах даного спору, попри необов`язковість такої процедури, відповідачами підтверджено долученими до справи матеріалами, що відповідне питання обговорювалось комісією, про що зазначено у протоколі від 31 жовтня 2022 року спільного засідання постійних комісій ради з фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, підприємництва, інвестицій та міжнародного співробітництва; з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, енергозбереження, транспорту, будівництва та архітектури, планування території та благоустрою; з питань соціального захисту населення, охорони здоров`я, освіти, культури, молоді та спорту; з питань регламенту, депутатської діяльності, етики, законності, дотримання прав людини та інтересів учасників АТО і ООС; з питань земельних відносин, природокористування, сільського та лісового господарства, охорони природного та історичного середовища /а.с. 217-231, т.1/.

Щодо дотримання процедури вирішення питання дострокового припинення повноважень голови, суд зазначає наступне.

Пунктами 10, 16 частини першої статті 26 Закону N 280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як прийняття рішення про недовіру сільському, селищному, міському голові; прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до першого речення частини третьої статті 42 Закону N 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади.

Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень (частина п`ята статті 42 Закону N 280/97-ВР).

Згідно з частиною першою статті 79 Закону N 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови, вважаються достроково припиненими у разі: 1) його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови; 2) припинення його громадянства; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 3-1) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 3-2) набрання законної сили рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 4) відкликання з посади за народною ініціативою; 5) визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер; 6) його смерті.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 79 Закону N 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 79 Закону N 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Відповідно до частини дванадцятої статті 46 Закону N 280/97-ВР, сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Аналогічна норма зазначена і в частині першій статті 26 Регламенту Диканської селищної ради VIII скликання, затвердженого рішенням №22 від 11.12.2020 року другої (позачергової) сесії восьмого скликання Диканської селищної ради /а.с. 6-18 т.2/.

Крім того, частиною другою статті 26 Регламенту Диканської селищної ради унормовано, що участь депутатів визначається за їх підписами при реєстрації, яка проводиться перед початком пленарного засідання ради.

Так, представники відповідачів, стверджуючи про дотримання викладених вимог, наполягали на належній реєстрації депутатів, позаяк реєстр осіб, які були зареєстровані на засідання сесії суду не надано.

Натомість стверджувалось про зникнення останнього, про що повідомлено до органів Національної поліції.

В той же час, таке твердження оцінюється критично, оскільки, як зазначено у листі від 26.12.2022 № 3837/115/104/17/06-22 зазначено, що працівниками СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області, проведено перевірку по зверненню ОСОБА_5 , котре зареєстроване до ЖЄО СПД №2 № 1807 від 25.11.2022 р за фактом того, що з Диканської селищної ради під час відкритої сесії зник документ, а саме лист реєстр осіб які зареєстровані на засідання сесії. Вивченням даного матеріалу слідчим СВ ВП №2 Полтавського РУП старшим лейтенантом поліції було встановлено, що в даній події відсутні достатньо відомостей для внесення до ЄРДР /а.с. 216, т.1/.

Однак, заявник як і відповідачі, погодилися із отриманою відповіддю та не зверталися із оскарженням та вимогою про реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідувань вказаної події та належним встановленням осіб, які вчини зазначенні у зверненні дії.

Суд наголошує, що вказаний лист не містить відомостей стосовно самого реєстру, його дату складання та щодо якого саме засідання сесії останній складений. Також, в листі зазначено про "реєстр осіб", а не реєстр депутатів.

Відтак, вказаний лист не може бути належним та допустимим доказом наявності реєстрації депутатів на сесії Диканської селищної ради, яка відбулася 25.11.2022 року, що в свою чергу свідчить про відсутність доказів в матеріалах спри, яка розглядається в підтвердження як наявності кворуму на пленарному засіданні Диканської селищної ради 25.11.2022 року так і взагалі участь депутатів в ній, з огляду на відсутність документу з підписами депутатів при їх реєстрації, як того вимагає Закон N 280/97-ВР так і Регламент ради.

Відсутність належного та допустимого документу про реєстрацію депутатів нівелює можливість встановлення кворуму, необхідного для прийняття рішень та унеможливлює визначення участі депутатів у такому пленарному засіданні.

Вказані обставини, окремо від вказаних вище щодо відсутності у депутатів права на скликання сесії на 25.11.2022, свідчать про порушення порядку та процедури, визначеної Законом N 280/97-ВР і Регламентом ради під час проведення сесії та прийняття оскаржуваного рішення від 25.11.2022 року.

По суті самої процедури голосування на сесії Диканської селищної ради за результатами якої було прийнято оскаржуване рішення від 25.11.2022 року та роботи лічильної комісії на такій сесії, суд зауважує на наступному.

Відповідно до вимог п.3 статті 24 Регламенту Диканської селищної ради лічильна комісія обирає зі свого складу голову і секретаря.

В порушення вказаного пункту, відповідно до наданого рішення Диканської селищної ради №1 від 25.11.2022 року та протоколу першого пленарного засідання тридцять сьомої сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 25.11.2022, голову і секретаря комісії обрано депутатами, а не членами комісії. Вказане підтверджується і відеозаписом пленарного засідання сесії.

Отже, організація процедури голосування та підрахунок голосів проведено неповноважним складом лічильної комісії, оскільки її голову та секретаря було обрано не самою лічильною комісією, а депутатами, що не передбачено ні Законом N 280/97-ВР, ні Регламентом ради.

Вказані обставини свідчать про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, зокрема в частині прийняття не на підставі та не в порядку передбаченому чинним законодавством.

Щодо аргументів позивача про протиправність оскаржуваного рішення, виходячи із того, завчасно не було опубліковано проект такого рішення, то суд погоджується з доводами представників відповідачів, наведених на спростування доводів позивача щодо неопублікування проекту оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

За приписами ч.4 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався.

Частиною десятою ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану на акти органів місцевого самоврядування, військово-цивільних адміністрацій та військових адміністрацій, а також їх посадових осіб не поширюються вимоги пункту 3 частини першої (у частині оприлюднення проектів актів), частини четвертої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Закону України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання».

Відтак, оскільки оскаржуване рішення прийняте в період дії правового режиму воєнного стану, то вимога ч.4 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо оприлюднення проекту рішення не є обов`язковою для Диканської селищної ради у процедурі прийняття оскаржуваного рішення.

Надавши оцінку доводам сторін та враховуючи наявні в матеріалах справи докази в підтвердження наведених ними своїх аргументів, суд встановив, що оскаржуване рішення Диканської селищної ради від 25.11.2022 №2 прийняте відповідачем без виникнення у нього права на скликання та проведення сесії Диканської селищної 25.11.2022 року, без реєстрації депутатів, без підтвердження наявності кворому сесії, з порушенням порядку обрання лічильної комісії, яка встановлювала результати голосування на вказаній сесії, тобто оскаржуване рішення прийнято не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначенні законами України, без використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано, не обґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Виходячи з викладеного, рішення Диканської селищної ради від 25.11.2022 №2 прийнято без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Отже, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді Диканського селищного голови з 26.11.2022.

Водночас, суд враховує, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначено у частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, позаяк встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд приймає рішення про поновлення працівника на попередній роботі.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 №13" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки виконавчого комітету Диканської селищної ради від 27.04.2023 № 04-39/14 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці перед звільненням складає 1977,73 грн /а.с. 142, т.2/.

Відповідно до кількості робочих днів, що минули за час вимушеного прогулу позивача до дня прийняття рішення у цій справі, стягненню на його користь підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2022 по 29.06.2023 в розмірі: 304570,42 грн (1977,73 грн х 154 дні) без урахування обов`язкових відрахувань.

Позовна заява містить інші доводи на користь заявлених вимог, які взяті до уваги однак, не зазначені в даному рішенні, оскільки мають опосередковане відношення у питанні встановлення протиправності оскаржуваного рішення.

При цьому судом враховується пункт 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи усе вищевикладене позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Оскільки судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України слід звернути до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В межах провадження у даній справі суму судового збору сплачено у розмірі 2066,00 грн, а саме 992,40 грн згідно квитанції від 15.12.2022 /а.с. 76, т.1/ при поданні позову до суду, а також 992,40 грн та 81,20 грн, докази сплати яких долучені до заяви про збільшення позовних вимог /а.с. 95, т.1/, яка, в свою чергу, відкликана представником позивача.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом і частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно із частиною 2 статті 7 вказаного Закону у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, буде повернуто йому судовий збір у розмірі переплаченої суми - 1073,60 грн після надходження відповідної окремої заяви від особи, яка його сплатила.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 названого Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.

Частинами третьою, шостою статті 16 визначено, що Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.

У силу пунктів 34, 45 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети - бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування; рішення про місцевий бюджет - нормативно-правовий акт Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації або виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду.

Як визначено частиною першою, пунктом 3 частини другої статті 22 Бюджетного кодексу України, за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Таким чином, головним розпорядником коштів місцевого бюджету Диканської СР, який має відкриті бюджетні асигнування в органах Державної казначейської служби України, є виконавчий комітет Диканської СР.

З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача2.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 04.08.2020 у справі №810/3213/16.

У цій справі представник позивача просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 15490 грн.

На підтвердження розміру витрат адвокатом Світлик Я.В. надані копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а також детальний опис робіт від 22.12.2022 /а.с. 20-21, 60, т.1/.

Дослідивши надані представником позивача документи, суд враховує такі обставини.

Як слідує зі змісту залучених до матеріалів справи документів, адвокатом надані клієнту такі послуги: зустріч з клієнтом, підготовка та повторна підготовка адвокатського запиту, опрацювання наданих позивачем документів та відео матеріалів, ревізія сайту громади, аналіз с удової практики, підготовка проекту позову, підготовка позову, виготовлення та оформлення додатків, проїзд до суду з метою подачі позову та у зворотному напрямку, а також додаткові витрати: фотокопіювання та транспортні витрати на пальне А-95.

Оцінюючи надані представником позивача документи у взаємозв`язку з фактичними обставинами цієї справи, суд враховуючи наведені вище фактичні обставини цієї справи суд акцентує увагу на тому, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз викладених норм свідчить, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Граничними розмірами компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затвердженими постановою КМУ від 27 квітня 2006 р. № 590, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові в адміністративній справі, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Оцінюючи документальне підтвердження витрат представника позивача, пов`язані із прибуттям до суду, суд звертає увагу на те, що місцезнаходженням суду є місто Полтава, робоче місце адвоката знаходиться у м. Карлівка, водночас представником позивача, заявляючи до відшкодування транспортні витрати на пальне А-95 у зв`язку із переїздом до м. Полтава з м. Карлівка туди і назад, не надано ні чеків в підтвердження придбання вказаного пального, ні належного розрахунку необхідності саме такої кількості пального, яку зазначено в детальному описі робіт.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що представником позивача не підтверджено належними та достатніми доказами витрат на вартість проїзду, а відтак витрати, пов`язані із прибуттям до суду, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Виходячи з вищеописаних обставин справи, зважаючи на те, що підготовлені адвокатом процесуальні документи не потребують значних затрат часу для їх складення, та враховуючи що частина визначених представником позивача наданих послуг, зокрема: зустріч з клієнтом, підготовка адвокатського запиту, ревізія сайту громади, виготовлення та оформлення додатків, не відноситься до професійної (правничої) правової допомоги, суд, оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи заперечення відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу у цій справі та ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, беручи до уваги принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 7750,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Диканської селищної ради (вул. Незалежності, буд.133, с. Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500, ідентифікаційний код 21046503), Виконавчого комітету Диканської селищної ради (вул. Незалежності, буд.133, смт. Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500, ідентифікаційний код 04383133) про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Диканської селищної ради від 25.11.2022 №2 "Про висловлення недовіри Диканському селищному голові та дострокове припинення повноважень Диканського селищного голови".

Поновити ОСОБА_1 на посаді Диканського селищного голови з 26.11.2022.

Стягнути з Виконавчого комітету Диканської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.11.2022 по 29.06.2023 в сумі 304570,42 грн (триста чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень сорок дві копійки) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Диканського селищного голови з 26.11.2022 та в частині стягнення з Виконавчого комітету Диканської селищної ради на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням обов`язкових платежів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Диканської селищної ради (вул. Незалежності, буд.133, с. Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500, ідентифікаційний код 04383133) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн /дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок/ та на правничу допомогу у розмірі 7750,00 грн (сім тисяч сімсот п`ятдесят гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Повне рішення складено 10 липня 2023 року.

Суддя І.Г.Ясиновський