Справа № 400/422/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/422/23

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

повний текст судового рішення

складено 27.03.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі №400/422/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

20.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи в поліції наявну на момент переходу на службу в ГУНП в Херсонській області вислугу років з 31.08.2006 по 30.04.2021 у Державній кримінально-виконавчій службі у загальній кількості 19 років 6 місяців 20 днів;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу в поліції наявну на момент переходу на службу в ГУНП в Херсонській області вислугу років з 31.08.2006 по 30.04.2021 у Державній кримінально-виконавчій службі у загальній кількості 19 років 6 місяців 20 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала про те, що до стажу служби в поліції має бути зараховано вислугу років з 31.08.2006 по 30.04.2021 у Державній кримінально-виконавчій службі у загальній кількості 19 років 6 місяців 20 днів.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Херсонській області з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на те, що до стажу служби в поліції не підлягає зарахованню вислуга років ОСОБА_1 з 31.08.2006 по 30.04.2021 у Державній кримінально-виконавчій службі у загальній кількості 19 років 6 місяців 20 днів. На думку відповідача, вислуга років, обчислена на пільгових умовах, має відповідні правові наслідки для поліцейського лише після його звільнення зі служби в поліції на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі №400/422/23 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області, яка полягає в незарахуванні ОСОБА_1 до стажу в поліції наявну в неї на момент переходу на службу в ГУНП в Херсонській області вислугу років з 31.08.2006 по 30.04.2021 у Державній кримінально-виконавчій службі у загальній кількості 14 років 08 місяців 00 днів.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу в поліції наявну в неї на момент переходу на службу в ГУНП в Херсонській області вислугу років з 31.08.2006 по 30.04.2021 у Державній кримінально-виконавчій службі у загальній кількості 14 років 08 місяців 00 днів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вищеозначене рішення суд першої інстанції вказав про те, що стаж служби позивачки в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 31.08.2006 по 30.04.2021 (14 років 08 місяців 00 днів) підлягає до зарахування до стажу служби в поліції.

Не погодившись із рішенням окружного адміністративного суду в частині задоволених позовних вимог Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позових вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ НП в Херсонській області не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.39-45, а.с.61-66).

Згідно із поданим ОСОБА_1 до суду апеляційної інстнації відзивом на апеляційну скаргу, рішення Миколаївським окружним адміністративним судом від 27.03.2023 у справі №400/422/23 прийнято із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга суб`єкта владних повноважень має бути залишена без задоволення, а оскаржуваний відповідачем судовий акт має бути - без змін.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_2 звернулась до начальника ГУ НП в Хеорсонській області із рапортом від 25.11.2022 щодо зарахування згідно із статею 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки стажу служби в підрозділах ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

За наслідками розгляду означеного звернення Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області Вікторії Мовчан надано відповідь (лист від 05.12.2022 №4457/04/2-2022), у якому зазначено, що зарахувати періоди служби в підрозділах ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до стажу служби в поліції не є можливим, оскільки такий стаж не визначено ч.2 ст.78 Законом України «Про Національну поліцію» як такий, що повинен зараховуватися до стажу служби в поліції.

Не погодившись із такою відмовою у зарахуванні до стажу служби в поліції періодів служби в підрозділах ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України позивачка за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулась до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спірні правовідносини між сторонами склались щодо незарахування стажу роботи в підрозділах ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачці надбавки за вислугу років і визначення тривалості чергової відпустки.

Як установлено апеляційним судом, у період з 31.08.2006 по 30.04.2021 ОСОБА_1 проходила службу в підрозділах ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на посадах середнього та старшого начальницького складу.

Згідно із наказом Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України від 22.04.2021 №92/к ОСОБА_1 з 30.04.2021 звільнено відповідно до п.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення складала:

- у календарному обчисленні 14 років 08 місяців 00 днів;

- у пільговому обчисленні: 19 років 06 місяців 20 днів.

Означене підтверджується наявною у матеріалах спарви архівною довідкою Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 02.11.2022 №3978/04/2-2022.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 25.08.2021 №247 о/с Мовчан Вікторію призначено дізнавачем сектору дізнання Відділення поліції №1 Скадовського районного відділу поліції.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Згідно із преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже, апеляційний адміністративний суд уважає вірними висновок суду першої інстанції, що на позивачку, як колишнього працівника підрозділів ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Означені висновки також підтверджуються тим, що згідно із наказом Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України від 22.04.2021 №92/к ОСОБА_1 звільнено, у тому числі, відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

В контексті спірних правовідносин суд апеляційної інстанції також відмічає, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Аналогічні правові висновки наведено Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі №826/16143/18, від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, які є обов`язковими для врахування під час розгляду даної справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду перешої інстанції про те, що стаж служби позивачки в підрозділах ДПтС України і з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає їй право на встановлення надбавки за вислугу років і визначення тривалості чергової відпустки.

При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 19.11.2019 у справі №520/903/19, від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, оскільки під час розгляду справи суди повинні враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Таку останню правову позицію, в порівнянні із викладеною відповідачем, наведено судом касаційної інстанці в постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, яку власне й враховано під час розгляду даної справи.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі №400/422/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян