Справа № 160/14095/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 липня 2023 року Справа № 160/14095/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Індустріального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позову ОСОБА_1 до Індустріального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати постанову військово-лікарської комісії від 06.04.2022 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби;

- визнати протиправним та скасувати постанову військово-лікарської комісії від 04.05.2023 року винесену при військової частині НОМЕР_1 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби;

- зобов`язати Індустріальний РТЦК та СП м. Дніпро здійснити повторний медичний огляд ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Індустріального РТЦК та СП м. Дніпро про призов ОСОБА_1 на військову службу за загальною мобілізацією та про взяття ОСОБА_1 на військовий облік.

27.06.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду, адміністративний позов залишено без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали від 27.06.2023 року позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої вказано, що позивач був зарахований до військової частині НОМЕР_2 , але був направлений до військової частини НОМЕР_3 розташованої у м. Львів, де проходив навчання, після чого був переведений у військову частину розташовану у с.Таврійське, Запорізької області, де займали позиції за с. Орехове на Мелітопольському направленні, де приймав участь у бойових діях. З 31 грудня 22 року захворів та проходив стаціонарне лікування при частині НОМЕР_1 , де йому були поставлені діагнози : бронхіальна астма, хронічне обструктивне захворювання легень, хронічний гастродуоденіт, двобічний гонартоз. Наявність захворювань та лікування підтверджуються медичними довідками, наданими до позову. У зв язку з участю позивача у бойових діях, а також стаціонарного лікування, він об`єктивно був позбавлений можливості звернутися з позовною заявою про оскарження наказу про призив та висновків ВЛК.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи надане позивачем клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за приписами частин першої, другої якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2237-VIII, яка регламентує оскарження дисциплінарного стягнення застосованого у період дії воєнного стану, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

При цьому, строк в п`ятнадцять днів у період воєнного стану визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

З огляду на вищевикладене, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Разом з тим, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Судом встановлено, що спірні постанови військово-лікарської комісії про придатність до військової служби датована 06.04.2022 року при цьому, у позові вказано, що позивач був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України за мобілізацією 09.04.2022 року, відповідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65 «Про загальну мобілізацію», вказане також підтверджується відповідними записами у військовому квитку позивача.

Також, військовий квиток ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 містить записи, що 06.04.2022 року медичною комісією при Індустріальному ртцк визнаний придатний до військової служби, після чого позивач прийняв військову присягу.

Отже, позивач станом на дату проходження військово-лікарської комісії та станом на час призову знав про ухвалення щодо нього відповідного рішення про придатність до військової служби та про взяття його на військовий облік.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено та матеріали справи не містять, у зв`язку з чим клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, позовна заява підлягає поверненню в частині вимог про визнання протиправним та скасування постанови військово-лікарської комісії від 06.04.2022 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби та визнання протиправним та скасування наказу начальника Індустріального РТЦК та СП м. Дніпро про призов ОСОБА_1 на військову службу за загальною мобілізацією та про взяття ОСОБА_1 на військовий облік.

Керуючись ст. 169, 248 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування постанови військово-лікарської комісії від 06.04.2022 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби та визнання протиправним та скасування наказу начальника Індустріального РТЦК та СП м. Дніпро про призов ОСОБА_1 на військову службу за загальною мобілізацією та про взяття ОСОБА_1 на військовий облік - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв