Справа № 160/13866/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 липня 2023 року Справа № 160/13866/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахування та виплату пенсій, згідно з п.7 «Порядка призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу», затвердженого Постановою КМ України від 21.04.1998р. № 418 з 01.03.2020 року по 2023 рік і провести належні позивачу виплати з урахуванням вже виплачених сум без обмеження граничним розміром, в подальшому виплачувати позивачу пенсії без обмеження виплат граничним розміром.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання суду уточненої позовної заяви, конкретизувавши у ній позовні вимоги щодо дії (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з якими (яким) не погоджується, або бездіяльності, яку вважає протиправною, а також подати копію цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі; доказів на підтвердження обставин звільнення від сплати судового збору або оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі 1073,60грн., сплаченого в установленому порядку заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовними вимогами щодо перерахунку та виплати пенсій з 01.03.2020 року по 2022 рік, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

27.06.2023 позивачем подано заяву, в якій просить доповнити зміст позовної заяви по справі №160/13866/23.

Копію ухвали суду від 26.06.2023 отримано нарочним 28.06.2023 у приміщенні суду.

29.06.2023 на адресу суду від позивача надійшла заяву, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору та в якій просить доповнити зміст позовної заяви по справі №160/13866/23 та приєднати до матеріалів справи заяву про поновлення строку.

04.04.2023 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позовні вимоги викладені у наступній редакції:

- приєднати до матеріалів справи дану заяву про уточнення позовних вимог;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області м. Дніпро;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахування та доплату пенсій згідно з п. 7 «Порядка призначення та виплати пенсій за вислугу років працівника льотно-випробувального складу», затвердженого Постановою КМ України від 21.04.1998 р. №418 з 01.03.2020 року по 2023 рік і провести належні позивачу доплати з урахуванням вже виплачених сум без обмеження граничним розміром з 01.03.2020 р. по липень 2023 року включно

-доповнити зміст Позовної заяви по справі № 160/13866/23 ст.46 Закону України «Про обов`язкове загальне пенсійне страхування» про виплату Пенсійним фондом України пенсії за минулий час (у тому числі, вважаю - і заборгованості), де говориться, що:

1. Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер має право... частина суми не отриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта виплачується щомісячно рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

2. Нараховані суми пенсії, що не виплачені з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

-в подальшому виплачувати позивачу пенсії без обмеження виплати граничним розміром.

В обґрунтування заяви про поновлення строку позивачем зазначено, що про невідповідність розміру пенсії вимогам законодавства він дізнався кілька місяців тому від свого колеги. Позивач зазначає, що не має юридичної освіти, не міг знати, що права порушуються, а також передбачити, що орган держави, у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який покликаний захищати права та законні інтереси громадян у сфері пенсійного та соціального забезпечення, може ці права порушувати. Позивач також посилався на частину 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначив, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. З огляду на викладене, просить поновити строк звернення до суду за захистом прав та законних інтересів.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, суд доходить висновку про її необґрунтованість та наявність підстав для повернення позову в частині позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 607/6231/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 438/769/13-а (2а/438/29/13), від 24 квітня 2018 року у справі № 357/18214/14, від 26 червня 2018 року у справі № 663/1012/16-а, від 10 липня 2018 року у справі № 820/4856/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 826/11545/17, від 9 листопада 2018 року у справі № 334/3536/17(2-а/334/402/17), від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 305/2056/15-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 756/513/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 712/7831/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 7 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі №826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Скаржнику недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Як слідує з позовних вимог, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахування та виплату пенсій згідно з п.7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу», затвердженого Постановою КМ України від 21.04.1998р. № 418, з 01.03.2020 року по 2023 рік і провести належні виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Обставини щодо заявлених позовних вимог позивач обґрунтовує вказаним Порядком та зазначає, що у відповідності до цієї постанови станом на 01.04.2020 йому збільшено розмір пенсії до 20785,13грн., а з 19.02.2021 до 22945,05грн., але відповідачем обмежено виплату сумами відповідно до 16380грн. та 17690грн. відповідно.

Отже, з отриманням пенсії не у тому розмірі з 01.04.2020 позивачу достеменно відомо, що виплата пенсії здійснена не у повному обсязі, водночас, з цими позовними вимогами позивач звернувся до суду лише 20.06.2023.

Таким чином, позивач звернувся до адміністративного суду із позовними вимогами щодо періоду 2020-2022 роки з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого КАС України.

Наведені ж позивачем доводи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі обставини не свідчать про існування об`єктивних, непереборних причин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із позовом здійснити перерахування та виплату пенсій згідно з п.7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу», затвердженого Постановою КМ України від 21.04.1998р. № 418, починаючи з 01.03.2020, зважаючи на те, що пенсійні виплати є щомісячними платежами, відтак позивачу достеменно було відомо порушення прав у виплаті пенсії не у тому розмірі.

Поряд з чим, необізнаність щодо порушення прав та інтересів, на яку спирається позивач, не є достатньою підставою для поновлення строку.

Щодо доводів позивача про те, що він не є юридично необізнаним щодо пенсійного законодавства, суд зазначає, що такі доводи не можуть бути враховані судом у якості поважності причини пропуску строк звернення до суду, оскільки законодавство України є загальновідомим, позивач не обмежений у праві бути обізнаним щодо своїх прав та обов`язків.

Посилання позивача у заяві на положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» про те, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, а відтак до спірних правовідносин не застосовується шестимісячний строк, встановлений КАС України, не враховуються судом з огляду на те, що положення положенні частини другої статті 46 Закону №1058-ІV є нормами матеріального права щодо виплати пенсії, не проведених з вини пенсійного органу.

Водночас, суд звертає увагу, що спір між сторонами щодо виплати пенсійним органом пенсії у не тому розмірі, про який зазначає позивач, не вирішений судом, а лише переданий на вирішення, і наразі вирішується питання щодо поважності пропуску процесуального строку звернення до суду.

Отримання ж позивачем листа від територіального органу Пенсійного фонду України від 17.05.2023 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, заява про поновлення строку звернення до суду не обґрунтована, не містить належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду, позивачем не доведено пропуск звернення до суду з поважних причин, тому така заява задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що позивачем хоч і подано заяву про поновлення строку звернення до суду, однак не надано доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, а саме на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із позовними вимогами щодо перерахунку та виплати пенсій з 01.03.2020 року по 2022 рік, суд дійшов висновку, що в даному випадку наявні всі передбачені законом умови для застосування наслідків, передбачених п.1, п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо цієї частини заявлених позовних вимог.

Таким чином, позов в частині вимог щодо перерахунку та виплати пенсій з 01.03.2020 року по 2022 рік слід повернути позивачеві.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині вимог щодо перерахунку та виплати пенсій з 01.03.2020 року по 2022 рік - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова