Справа № 120/2376/20-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2376/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

07 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2020 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.05.2020 №50 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1 .

Також, позивач просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 13.03.2020 №18/122, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, без обмеження граничного розміру.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 адміністративний позов задоволено.

18.04.2023 позивачем подано до Вінницького окружного адміністративного суду заяву в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними дій відповідача за не виконання рішення суду, які полягають у обмеженні розміру його пенсії з 01.01.2023.

Окремою ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 у справі №120/2376/20-а. Постановлено окрему ухвалу і направлено її до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Не погоджуючись з судовим рішенням першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить окрему ухвалу суду першої інстанції скасувати посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а окрему ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням суду від 05.10.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.05.2020 №50 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 13.03.2020 №18/122, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, без обмеження граничного розміру.

Позивач вказує, що згідно вищевказаного рішення суду йому виплачувалась пенсія без обмеження її максимальним розміром, в розмірі - 41563,04 грн.

Однак, листом від 12.04.2023 ГУ ПФ України у Вінницькій області повідомлено ОСОБА_1 , що розмір його пенсії, який виплачувався на виконання рішення суду від 05.10.2020 по справі №120/2376/20, з грудня 2022 року приведено у відповідність до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Так, вказали що розмір пенсії ОСОБА_1 , складає 37890 грн.

На думку позивача, починаючи з 01.01.2023 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не виконується, що і стало підставою для звернення з відповідною заявою.

Приймаючи оскаржувану окрему ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що відповідач виконуючи рішення суду у даній справі, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 13.03.2020 №18/122, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, без обмеження граничного розміру, здійснив перерахунок пенсії станом 13.12.2019 без обмеження максимальним розміром.

При цьому, не дивлячись на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду, відповідач, зафіксувавши розмір пенсії сумою 37890 грн., фактично, обмежив розмір пенсії ОСОБА_1 вказаною сумою, що є порушенням прав позивача, підтверджених рішенням суду, що набуло законної сили.

Порушення прав позивача на виплату належної йому суми пенсії також слідує з Листа ГУ ПФУ у Вінницькій області від 02.04.2023 яким, ОСОБА_1 повідомлено про те, що розмір його пенсії, обчислений на виконання рішення суду по справі № 120/2376/20-а від 05.10.2020 приведено у відповідність в частині врахування заробітної плати, згідно довідки прокуратури Вінницької області від 13.03.2020 №18/122 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено загальнообов`язкове державне страхування, за нормами чинними на 06.09.2017 за посадою заступника прокурора області. Законом № 1697 передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їх місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було оплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Так, вказав, що станом на 06.09.2017, відповідно до частини 4 пункту 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове, державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року. № 2464-VI максимальну величину бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, на яку нараховується єдиний внесок, було визначено в сумі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на зазначену дату, що дорівнює 42 100 грн (1684гри прожитковий мінімум на працездатну особу *25).

Таким чином, для обчислення пенсії ОСОБА_1 було враховано заробітну плату в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 06.09.2017 - дату, на яку було застосовано норми законодавства під час видачі довідки № 18/122 і яка становила 42 100грн. Враховуючи вищевикладене, розмір пенсії ОСОБА_1 складає 37 890 грн.

Суд першої інстанції звертає увагу відповідача, що згідно резолютивної частини рішення суду від 05.10.2020, яке набуло законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.05.2020 №50 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 13.03.2020 №18/122, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, без обмеження граничного розміру.

Суд першої інстанції, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що дії відповідача (суб`єкта владних повноважень), які полягають у обмеженні розміру пенсії позивача сумою 37890 грн. розцінені як недобросовісні, Такі дії полягають у порушенні процесуального обов`язку, який передбачений статтею 370 КАС України, суперечать завданню адміністративного судочинства та мають наслідком породження нових спорів у сфері соціального захисту населення, зокрема, пенсійного забезпечення.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, яку направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з метою недопущення аналогічних порушень в майбутньому, а також для вирішення питання про притягнення до відповідальності згідно п. 15 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" посадових осіб відповідача відповідальних за прийняття рішення про здійснення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 у фіксованому розмірі.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, для надання відповіді суд першої інстанції вважає за доцільне встановити місячний строк з дня отримання окремої ухвали.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1,3,6 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 5 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

За змістом цих норм їх застосування судом до суб`єкта владних повноважень можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

В свою чергу, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.05.2020 №50 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 13.03.2020 №18/122, у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, без обмеження граничного розміру.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1-3 ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, в постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17), Верховний Суд дійшов висновку, що "…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.".

Тобто, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України і тлумачення рішень на власний розсуд суб`єктами владних повноважень не допускається.

Також, згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", яке набуло статусу остаточного 15.01.2010, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI та п. 12 розд. III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може встановлюватися оплата за виконану працівником місячну норму робіт.

Згідно з п.п. 8 п.1 ст.40 Бюджетного кодексу України, розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.

Враховуючи вказане максимальна величина бази нарахування єдиного внеску встановлює обмеження лише щодо нарахування та сплати єдиного внеску і не може слугувати підставою для обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, оскільки, у випадку отримання доходу, який перевищує максимальну величину бази нарахування, сплата єдиного внеску, розрахованого в межах максимальної величини бази нарахування, вважається належною.

Крім того, норми закону за якими здійснюється виплата пенсії позивачу, не передбачають обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсії розміром максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску.

В свою чергу, недопустимість обмеження пенсії позивача граничним розміром передбачається рішенням, що набрало законної сили та є обов`язковим для виконання відповідачем.

Відтак, застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області обмеження максимальним розміром пенсії позивача суперечить як чинному законодавству так і рішенню суду, що набрало законної сили.

На підставі вказаного суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення заяви позивача в межах ст.383 КАС України та прийняття окремої ухвали.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо постановлення окремої ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.