Справа № 820/13667/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 р. Справа № 820/13667/13-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023, по справі № 820/13667/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України , Державної виконавчої служби України Відділу примусового виконання рішень

про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила:

- визнати незаконними дії Державної виконавчої служби України Відділу примусового виконання рішень щодо несвоєчасного виконання рішення Європейського суду з прав людини по стягненню коштів і їх виплату, такою, що призвели до невиконання рішення Європейського суду з прав людини відповідно до вимог вказаних у рішенні - протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності, чим порушено ст. 46 Європейської конвенції з прав людини;

- зобов`язати Державну виконавчу службу України Відділу примусового виконання рішень здійснити повне виконання рішення суду, а саме перерахувати кошти в частині різниці, що виникла при конвертації 3 тис. євро в національну валюту на підставі перерахування її не за курсом, який існував на день здійснення платежу, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення; зобов`язати відповідача нарахувати пеню у розмірах, визначених рішенням Європейського суду з прав людини: нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3 тис. євро , які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував 21.11.2013 (день здійснення платежу), із додаванням трьох відсотків по формулі 32436.39:365х4хкількість днів, які є різницею між 06.09.2013 та днем здійснення остаточного виконання судового рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 адміністративний позов залишено без задоволення.

В подальшому постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо не своєчасного виконання рішення Європейського суду з прав людини по стягненню коштів на користь позивача з держави та їх виплату, такою, що призвела до невиконання рішення Європейського суду з прав людини відповідно вимог вказаних в рішенні - протягом трьох місяців з дня набрання рішення чинності.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби здійснити повне виконання рішення Європейського суду з прав людини, а саме перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 різницю, яка виникла при конвертації 3000 євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу 21.11.2013, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини, а саме нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 євро, які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував на 21.11.2013.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили, у справі видано виконавчі листи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі здійснено заміну боржника як сторони виконавчого провадження ВП № 46226845 з виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 820/13667/13-а а саме: Державну виконавчу службу України відділ примусового виконання рішень на Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Позивач звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконання судового рішення, у якій просила зобов`язати Міністерство юстиції України надати до суду звіт про виконання рішення суду, постановленого по справі № 820/13667/13-а, 29.04.2014, встановивши строк його подання протягом 10 днів, від отримання ухвали суду про зобов`язання надати до суду звіт.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на теперішній час судове рішення у справі № 820/13667/13-а є невиконаним. Також апелянт вказала, що Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ліквідовано, а його правонаступником є Міністерство юстиції України, тому саме на цей орган покладено обов`язок з виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зобов`язання саме Міністерства юстиції України в порядку ч. 1 ст. 382 КАС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень не є боржником, як стороною виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Позивач в обґрунтування заяви про встановлення судового контролю зазначив, що судове рішення у даній справі постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014, набрало законної сили, проте до теперішнього часу не виконано.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений ст. 382 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 820/13667/13-а від 02.07.2014, виданий 28.07.2014 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби здійснити повне виконання рішення Європейського суду з прав людини, а саме перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 різницю, яка виникла при конвертації 3000 євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу 21.11.2013, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини.

В подальшому у зв`язку із припиненням Державної виконавчої служби України відділ примусового виконання рішень ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 здійснено заміну боржника як сторони виконавчого провадження ВП № 46226845 з виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 820/13667/13-а на Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Отже, на теперішній час боржником у справі є саме Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У той же час, ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України просить встановити контроль за виконанням вказаного вище рішення шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України надати звіт про його виконання.

Однак, незважаючи на те, що Міністерство юстиції України є відповідачем у даній справі, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 не містить жодних приписів зобов`язального характеру щодо вказаного суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що у розумінні ст. 382 КАС України обов`язок щодо подання звіту про виконання судового рішення покладено на суб`єкт владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, колегія суддів не знаходить підстав для зобов`язання Міністерства юстиції України вчинити дії, передбачені вказаною нормою КАС України.

Посилання апелянта на те, що Департамент державної виконавчої служби є ліквідованим, а його правонаступником є Міністерство юстиції України, висновків суду не спростовують, оскільки такі обставини є підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні.

Та оскільки вказані процесуальні дії вчинено не було, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов`язання Міністерства юстиції України подавати звіт про виконання судового рішення у справі № 820/13667/13-а, а отже і задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 по справі № 820/13667/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов