Справа № 420/133/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/133/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року у справі №420/133/23 про повернення позовної заяви

У С Т А Н О В И В:

03.01.2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, скаржник) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним і скасувати пункт 22 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 року №157, затвердженого Міністром оборони України 07.12.2020 року, про відмову ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи, яка настала внаслідок травми (контузії), пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року № 1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року у справі №420/133/23 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що предметом даного позову є пункт 22 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 року №157.

Як вказано судом попередньої інстанції, зазначений пункт протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 року №157 був предметом судового розгляду в адміністративній справі за №420/11534/21.

При цьому, як слідує зі змісту ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2021 року по справі №420/11534/21, копію оскаржуваного протокольного рішення комісії Міністерства оборони України від 03.12.2020 року №157, позивачем отримано безпосередньо у приміщенні Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - 12.01.2021 року.

На підставі наведеного, у справі №420/133/23 судом першої інстанції установлено, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, установлений положеннями статті 122 КАС України. При цьому, судом попередньої інстанції вказано про те, що позивачем не наведено та не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, визначеного приписами ст.122 КАС України.

Ураховуючи, що позивач не усунув недоліки, визначені ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 року у справі №420/133/23 про залишення позовної заяви без руху, суд попередньої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування приписів п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись із означеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник уважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви у даній справі є помилковим. Скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, позивачем, серед іншого, подана заява про поновлення строку звернення до суду.

Так, заява мотивована, зокрема тим, що позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до суду, установлений положеннями статті 122 КАС України. Позивач наголошує, що в силу приписів ч.1 ст.120 КАС України та ч.3 ст. 122 КАС України, перебіг процесуального строку звернення до суду у ОСОБА_1 розпочався з дня отримання Листа т.в.о. начальника Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 від 07.07.2022 року за №943/5251.

Насамкінець, скаржник наголошує, що правовою підставою для звернення до суду у цій справі слугував факт не прийняття відповідного рішення комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на підставі заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги.

В силу приписів частини 2 статті 312 КАС України розгляд справи здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту установлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено апеляційний судом, що у липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 22 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 року №157, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року по справі №420/11534/21, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Як з`ясовано судовою колегією, рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 06.04.2022 року за №1-р(ІІ)/2022 у справі №3-192/2020(465/20) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII, а саме:

"У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

06.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі Одеський ОТЦК та СЦ) із заявою з доданими до неї документами, у якій просив виплатити одноразову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20).(а.с.21)

14.06.2022 року Одеським ОТЦК та СЦ подано на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України означену вище заяву ОСОБА_1 та відповідні документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.(а.с.22-30)

14.06.2022 року від Департаменту фінансів Міністерства оборони України на адресу Одеського ОТЦК та СЦ надійшов Лист №6297, у якому повідомлено про те, що відповідна заява та документи ОСОБА_1 розглядались комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, за наслідками чого прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги від 03.12.2020 року №157.

Серед іншого, у вказаному Листі Департаментом фінансів Міністерства оборони України зазначено про те, що правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги немає, у зв`язку з чим, подані документи повертаються без реалізації.(а.с.31)

07.07.2022 року Одеським ОТЦК та СЦ направлено на адресу ОСОБА_1 . Лист №943/5251 із зазначенням вище вказаних обставин.(а.с.20)

Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, установленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не установлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1,2 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, відповідно до встановлених у справі обставин підставою для повернення позовної заяви слугував висновок суду попередньої інстанції про пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом.

У цій справі, ухвалюючи спірне судове рішення, суд першої інстанції уважав необґрунтованими посилання позивача на те, що перебіг процесуального строку звернення до суду у ОСОБА_1 розпочався з дня отримання Листа т.в.о. начальника Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 від 07.07.2022 року за № 943/5251.

Окружним адміністративним судом зауважено про те, що предметом розгляду даної справи є пункт 22 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 року №157.

Зі встановлених судом апеляційної інстанції у справі обставин слідує, що означений вище пункт протокольного рішення був предметом судового розгляду у адміністративній справі №420/11534/21, за результатами якого ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог щодо скасування вказаного рішення.

Водночас, як слідує зі змісту позовної заяви, з урахуванням поданих уточнень, у справі №420/133/23 позивач обґрунтовував свої вимоги в частині скасування спірного рішення з підстав прийняття рішення Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20).

Серед іншого, ОСОБА_1 наголошував, що після прийняття рішення Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20), звертався до Міністерства оборони України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги із врахуванням правової оцінки, викладеної у означеному рішенні.

У подальшому, 07.07.2022 року за наслідками отримання Листа за №943/5251 від Одеського ОТЦК та СЦ, позивач дізнався про те, що означена вище заява повернута без розгляду.

У позовній заяві від 03.01.2023 року, заявляючи про наявність різних підстав позову у справі №420/11534/21 та у справі №420/133/23, ОСОБА_1 описує доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог про скасування пункту 22 протокольного рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 року №157.

Відтак, апеляційний суд зазначає, що вирішуючи питання про прийняття позовної заяви, суд першої інстанції попередньо повинен проаналізувати предмет позову, його підставу і зміст.

Слід зазначити, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Тлумачення пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України дає підстави дійти висновку, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивача просить прийняти судове рішення. Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне установлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Таким чином, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню судом наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку.

При цьому, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною та повернення позивачу.

З аналізу норм процесуального права слідує, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Слід зазначити, що процесуальні норми КАС України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави.

Як слідує зі змісту позовної заяви, підставою цього позову є обставини, що свідчать про не розгляд заяви ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року №1-р(ІІ)/2022 по справі № 3-192/2020(465/20), поданої позивачем 06.06.2022 року.

Означені обставини вказують, що в даному конкретному випадку, ухвалюючи судове рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції не надав правової оцінки підставі звернення до суду, яку ОСОБА_1 навів в позовній заяві.

Крім того, предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Судова колегія погоджується з висновками суду попередньої інстанції, що у даній справі предметом позову, серед іншого, є вимога позивача щодо скасування пункту 22 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.12.2020 року №157.

Судова колегія зазначає, що предмет позову кореспондується із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України.

Разом з цим, згідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З урахуванням викладеного, в силу означених вище приписів КАС України, позивач не позбавлений права на зміну предмета позову, тобто зміну вимоги з метою обрання іншого, на відміну від первісно обраного способу захисту порушеного права у межах спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, передчасно повернув позовну заяву, не оцінивши усі наведені скаржником обставини, з якими позивач пов`язував підставу звернення до суду.

Більше того, у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року Конституційний Суд України вказав, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Наведена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Окрім того, судова колегія зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з тим, що у даному випадку судом попередньої інстанції правомірно застосовані положення саме пункту 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви, ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням обґрунтувань.

У свою чергу, згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.123 КАС України установлено, що якщо заяву про поновлення строку звернення до суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вище наведене, суд попередньої інстанції дійшов помилкового, передчасного висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та про наявність підстав для застосування пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За наведеного вище правового регулювання, на переконання суду апеляційної інстанції, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року у справі №420/133/23 про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, оскільки судом попередньої інстанції порушено норми процесуального права.

Повноваження суду апеляційної скарги за наслідками розгляду апеляційної скарги визначено у приписах статті 312 КАС України.

Так, згідно із частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

У зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, відповідно до приписів ч. 3 ст. 312, 320 КАС України, оскаржувана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року у справі №420/133/23 про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року у справі №420/133/23 про повернення позовної заяви - скасувати.

Справу №420/133/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло