Справа № 380/13385/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 липня 2023 року справа № 380/13385/23

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі-відповідач-2), за участю третьої особи Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області (далі - третя особа), у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача-1 від 27.03.2023 № B-73/05/13-2023 в частині внесення змін у наказ від 03.09.2015 № 65 о/с;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області внести зміни в наказ від 03.09.2015 № 65 о/с (у редакції на підставі наказу від 04.11.2015 № 88 о/с) в частині визнання вислуги років ОСОБА_1 , викласти в редакції: - вислуга років на день звільнення становить: 23 років 05 місяців 00 днів - в календарному вирахуванні, в тому числі для виплати одноразової вихідної допомоги; 26 років 00 місяців 10 днів в пільговому вирахуванні;

- зобов`язати відповідача-2 здійснити перерахування грошового забезпечення (пенсії) позивачу із урахуванням в частині визнання вислуги років - вислуга років на день звільнення становить: 23 років 05 місяців 00 днів - в календарному вирахуванні, 26 років 00 місяців 10 днів в пільговому вирахуванні, з часу винесення наказу від 03.09.2015 № 65 о/с, тобто з 03.09.2015.

Ухвалою від 16.06.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк на усунення недоліків, а саме:

- надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні, для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали від 16.06.2023 позивач надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що для звернення із даним адміністративним позовом йому потрібно було знати, що згідно із постановою Верховного Суд від 21.01.2020 у справі № 813/4426/16 (адміністративне провадження № К/9901/21092/18) правонаступником Управління МВС України на Львівській залізниці є ГУ НП у Львівській області. Однак, дане судове рішення не є законом, відповідно до якого передбачена презумпція знання законодавства. Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом. Також позивач наголошує на тому, що відповідно до висновків Львівського окружного адміністративного суду, наведених у рішенні від 11.02.2020 у справі № 1.380.2019.002704, вносити відповідні зміни в стаж служби в органах внутрішніх справ України зобов`язано ГУ НП у Львівській області. Щоб дізнатися про цю обставину позивачу потрібен був час, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до відповідних установ, зокрема, Ліквідаційної комісії УМВС України у Львівській області, із запитами про надання інформації. Натомість жоден із адресатів не надав позивачу роз`яснень щодо належного відповідача у такому спорі. Отже, як стверджує позивач, для звернення до суду за захистом порушеного права він повинен був з`ясувати причини оскаржуваного рішення, тобто підстави для зменшення відповідачем-1 пільгового обчислення вислуги років.

З огляду на викладене, позивач вважає, що строк звернення до суду починається з того часу, як ОСОБА_1 дізнався про судову практику щодо визначення належного відповідача, яким у даному випадку є ГУНП у Львівській області, для звернення до суду із цим позовом.

Крім того, позивач стверджує, що предметом цього спору є протиправна відмова відповідача-1 від 27.03.2023 № В-73/05/13-2023 щодо внесення змін у наказ № 65 о/с від 03.09.2015, а не сам наказ, яким були внесені зміни у наказ № 65 о/с від 03.09.2015. Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що на момент винесення Головою ліквідаційної комісії УМВС України на Львівській залізниці наказу від 04.11.2015 № 88, позивач вважався таким, що звільнений два місяця тому з органів внутрішніх справ, публічну службу не проходив, з публічної служби звільнений, в трудових відносинах з Управлінням МВС України на Львівській залізниці не перебував, а з 09.09.2015 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області, як одержувач пенсії за вислугою років, що зазначено в ухвалі суду від 16.06.2023, Таким чином, позивач вважає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Надаючи оцінку доводам позивача про поважність причин пропуску строків звернення до суду, слід зазначити таке.

Як вбачається зі змісту позовної заявим та доданих до неї матеріалів, у період з 12.11.1991 по 01.11.1993 позивач проходив строкову службу у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України на посадах стрільця та старшого хіміка розвідника, на які поширюється вислуга один місяць служби за півтора місяця. Після строкової служби у внутрішніх військах МВС України у період з 12.11.1991 по 01.11.1993, позивач продовжив службу в органах внутрішніх справ України у період з 22.03.1994 по 03.09.2015. Згідно з наказом Управління МВС України на Львівській залізниці від 03.09.2015 № 65 о/с позивач звільнений з посади старшого слідчого з особливо важливих справ слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Львівській залізниці з на підставі п. "г" ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України 03.09.2015.

З 09.09.2015 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області, як одержувач пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ. При звільненні з посади старшого слідчого з особливо важливих справ слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Львівській залізниці, позивачу видана трудова книжка та копія витягу наказу про звільнення підписаного головою ліквідаційної комісії Управління МВС України на Львівській залізниці від 03.09.2015 № 65 о/с.

Наказом Управління МВС України на Львівській залізниці від 03.09.2015 № 65 о/с визначено, що вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 становить: 23 роки 05 місяців 00 днів - в календарному вирахуванні; 26 років 00 місяців 10 днів - в пільговому вирахуванні, всього 68% від грошового забезпечення.

У квітні 2022 року, після здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , від Головного управління ПФУ у Львівській області позивачу надійшов лист-повідомлення від 14.03.2022, відповідно до якого основний розмір пенсії зменшений до 65% грошового забезпечення та зменшено вислугу років у пільговому вирахуванні з 26 на 25 років.

26.11.2022 позивач звернувся до державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області" із запитом, на який 30.12.2022 отримав відповідь разом із копією витягу оскаржуваного наказу № 88 від 04.11.2015, яким ОСОБА_1 незаконно скорочений відсотковий розмір пільгової пенсії на 3%.

Отже, спірні правовідносини виникли з приводу внесення відповідачем-1 наказом від 04.11.2015 № 88 змін до наказу від 03.09.2015 № 65 о/с в частині визначення вислуги років у пільговому обчисленні та відсоткового значення розміру пенсії.

У свою чергу, зменшення відповідачем-1 вислуги років з 26 років на 25 призвело до зменшення відсоткового розміру пенсії з 68% на 65%.

Варто відмітити, що обрахунок вислуги років працівнику ОВС здійснюється органом, у якому такий працівник проходив службу, тобто відповідачем-1.

Відтак, даний спір стосується проходження ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ, тобто проходження публічної служби.

Натомість перерахунок пенсії відповідачем-2 здійснюватиметься у разі, якщо у судовому порядку буде визнаний протиправним та скасований наказ відповідача-1 від 04.11.2015 № 88.

Таким чином, вимога до пенсійного органу є похідною від вимоги до Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Отже, законодавством встановлений місячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінування учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з цим, поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Як свідчать обставини, викладені у позовній заяві та доданих до неї матеріалів, про існування наказу від 04.11.2015 № 88, яким внесені зміни до наказу від 03.09.2015 № 65 о/с в частині визначення ОСОБА_1 вислуги років у пільговому обчисленні та відсоткового значення розміру пенсії, позивач дізнався 30.12.2022, отримавши листа-відповідь державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області" від 07.12.2022.

Отже, з дня отримання листа-відповіді державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області", тобто з 30.12.2022 позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідачів. Позивач необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у соціальних спорах, дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Так, ч. 2 ст. 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, звернення позивача до різних установ із запитами з метою встановлення належного відповідача для реалізації свого права не свідчить про існування таких обставин, які перешкоджали позивачу дізнатися про стан своїх прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів.

Підсумовуючи викладене вище, варто зазначити таке.

Частиною 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 05.11.2019 у справі №804/516/17, від 15.07.2019 у справі № 804/9030/16.

У даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Як зазначено вище, про порушення свого права щодо зменшення розміру пенсії у зв`язку із зменшенням відповідачем-1 вислуги років, позивач дізнався 30.12.2022.

До суду із цим позовом ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку 08.06.2023, про що свідчить трекінг поштових відправлень № 586, пропустивши, при цьому, місячний строк звернення до суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Заява позивача від 26.06.2023 щодо усунення недоліків позову не містить жодних обставин, які підтверджені належними доказами, в обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строків звернення до суду із цим позовом.

Таким чином, доводи позивача про поважність причини пропуску строку звернення до суду, які наведені у клопотанні про поновлення строку, є необґрунтованими.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене вище, з врахуванням тієї обставини, що позивач подав позов після закінчення строків, встановлених ч. 4 ст. 122 КАС України, та наведені підстави поважності причин пропуску строку звернення до суду не є поважними, позовну заяву належить повернути позивачеві.

Керуючись ст. ст. 47, 122, 123, 160, 161, 169, 248, КАС України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, разом з доданими документами повернути позивачеві.

Повернути ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2147 (дві тисячі сорок сім) грн 20 коп, згідно з квитанцією від 08.06.2023.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Кисильова Ольга Йосипівна