Справа № 580/3218/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року справа № 580/3218/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Андрухова Д.Г. від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (15 мобільний прикордонний загін) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

01.05.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Андрухова Д.Г. ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (15 мобільний прикордонний загін) (19602, Черкаська обл., Черкаський р-н., с.Руська Поляна; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у задоволенні його рапорту від 08.04.2023 стосовно звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи, викладених у рішенні про розгляд рапорту щодо звільнення від 23.04.2023 № 12/9508/23-Вн та його скасування;

зобов`язання відповідача повторно розглянути його рапорт від 08.04.2023 стосовно звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 вказаного Закону у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи з урахуванням висновків суду.

Додатково просили розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Стверджує, що звернувся з відповідним рапортом про звільнення з військової служби на підставі вказаної вище норми Закону. Відповідач всупереч закону відмовив, обгрунтовуючи відсутністю підтверджуючих обов`язок піклування про матір дружини саме на позивача документів.

Ухвалою від 08 травня 2023 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив її розгляд здійснювати правилами спрощеного позовного провадження.

29.05.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Обґрунтовуючи зазначив, що при перевірці копій документів, доданих позивачем до рапорту, не встановлено документів, які підтверджують, що один з батьків заявника є особою з інвалідністю І чи ІІ групи. Обов`язок піклування за матір`ю ОСОБА_2 покладено на доньку ОСОБА_3 . Законом України на позивача не покладається обов`язок піклування про матір дружини. До рапорту позивач не додав будь-яких документів, які покладають обов`язок щодо піклування про матір дружини саме на нього. Позивач вводить суд в оману, оскільки підстави для його звільнення, викладені у позовній заяві, не відповідають підставам для звільнення, зазначеним у рапорті від 08.04.2023. У рапорті підставою зазначив звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю одного з батьків, тобто батьків позивача з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме матір дружини. У позовній заяві такою підставою зазначив у зв`язку з наявністю матері дружини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. За результатом розгляду рапорту позивача його проінформовано про відмову у його задоволенні у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо інвалідності батьків. Рапорт щодо звільнення з підстав, зазначених у позовній заяві, позивач не подавав.

Усі подані сторонами документи суд долучив до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Копією військового квитка серії НОМЕР_4 позивача підтверджується, що 13.03.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» він призваний у Збройні Сили України.

Витягом з наказу начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.02.2023 №8-ОС підтверджується, що позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.02.2023 316-ОС позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування.

08.04.2023 позивач подав рапорт начальнику 3 прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування капітану ОСОБА_4 , в якому просив задовольнити його клопотання перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловлював бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю одного із батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме матері дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ (другої) групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №15263 від 24.08.2022. У додатках до рапорту вказав, що надає копії нотаріально завірених документів: копію свідоцтва про народження дружини від 23.04.1992 серії НОМЕР_6 , копію свідоцтва про шлюб від 03.09.2022 серії НОМЕР_7 , копію витягу з ДРАЦС №2, копію рішення суду від 27.09.2013, копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №152563 від 24.08.2022, копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_8 , копію паспорта ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_3 , ІПН ОСОБА_2 , ІПН ОСОБА_1 , ІПН ОСОБА_3 , копію витягу з реєстру територіальної громади №2022/001570993 ОСОБА_3 , військовий квиток ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , довідку ОК 5 ОСОБА_2 , довідку ОК 7 ОСОБА_2 .

Листом від 23.04.2023 №12/9508/23-Вн відповідач повідомив, що рапорт позивача розглянутий керівництвом прикордонного загону. За результатами розгляду позивачу відмовлено у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, а саме позивач не надав документів, які покладають обов`язок піклування про матір дружини саме на нього.

Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст.2 Закону №2232-XII передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Суд установив, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у відповідача. Водночас позивач виявив небажання продовжувати військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а саме матері дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абз. 5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Тобто, під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) у т.ч. в разі наявності батьків дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи і позивач мав законне сподівання на відповідне застосування норми.

Вказана норма Закону не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності документів, які підтверджують обов`язок військовослужбовця піклуватися про матір дружини, про що зазначено у листі відповідача від 23.04.2023.

Отже, відмова у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, які покладають обов`язок піклування про матір дружини саме на позивача, не є правомірною. Така підстава відмови у задоволенні рапорту позивача є безпідставною, оскільки згідно абз. 5 підп. «г» п. 2 ч. 4 ст.26 Закону №2232-ХІІ наявність у військовослужбовця одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи є самостійною підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, незалежно від того чи така особа потребує постійного догляду.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 підтверджується, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 (змінила прізвище після реєстрації шлюбу із громадянином ОСОБА_6 , що підтверджується копією витягу №2 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища). У подальшому між позивачем та громадянкою ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 . Водночас відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №152583 матері дружини позивача ОСОБА_2 з 24.08.2022 встановлено ІІ групу інвалідності (причина захворювання загальне захворювання). Вказані вище документи позивач долучав до рапорту про звільнення з військової служби.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки мати його дружини є особою з інвалідністю ІІ групи.

Згідно з ч.7 ст. 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.233 Розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Згідно з п. 234 Розділу XII Положення перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обгрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Порядок проведення розрахунку вислуги років визначається Міністерством оборони України.

Відповідно до п.241 Розділу XII Положення військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами "б", "в", "д" частини третьої, підпунктами "б", "в", "г" пункту 1, підпунктами "а", "б" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "к" пункту 1, підпунктами "а", "б", "в", "ґ" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "а", "б", "в" пункту 1, підпунктами "а", "б", "г" пункту 2, підпунктами "а", "б" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них. Військовослужбовці за наявності підстав, передбачених підпунктами "й" або "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", звільняються з військової служби не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня подання рапорту на звільнення.

У наказах командирів (начальників) для військовослужбовців, які звільняються з військової служби, можуть бути застосовані такі види заохочення, як оголошення подяки, нагородження грамотою, цінним подарунком, грошовою премією, занесення прізвища військовослужбовця до Книги пошани військової частини.

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Для військовослужбовців, звільнених у запас або у відставку, які позитивно характеризувалися під час проходження військової служби, організовуються урочисті проводи:

звільнених командирів (начальників) військових підрозділів, військових частин і з`єднань - із шикуванням особового складу;

інших звільнених військовослужбовців - на загальних зборах військової частини.

Згідно з п.242 Розділу XII Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до п.243 Розділу XII Положення після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Отже, за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі вказаних вище норм законодавства та доданих до рапорту документів відповідач зобов`язаний видати наказ про звільнення з військової служби. Відмовляючи листом від 23.04.2023 №12/9508/23-Вн, що не є актом владно-розпорядчого характеру, у такому звільнені відповідач порушив вказані вище вимоги законодавства, допустив бездіяльність щодо звільнення з військової служби (пасивна, а не активна поведінка, як оскаржує позивач) згідно з абз. 5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ позивача, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю II групи. Самі по собі дії щодо відмови у задоволенні рапорту позивача від 08.04.2023 роз`ясненням у листі безпосередньо не порушують заявлене право позивача. Тому в цій частині позовна вимога не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Водночас відсутні належні, достовірні та допустимі докази прийняття відповідачем рішення - акту владно-розпорядчого характеру з реквізитами, зазначеними у позовній заяві, а саме рішення від 23.04.2023 №12/9508/23-Вн про відмову у задоволенні рапорту позивача. Вказаним реквізитам відповідає лист, підстави скасування якого відсутні. Тому позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 23.04.2023 №12/9508/23-Вн не обґрунтована та задоволенню не підлягає. Належним і повним способом судового захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо звільнення з військової служби згідно з абз. 5 підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ позивача, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини із числа осіб з інвалідністю II групи та зобов`язання відповідача повторно розглянути його рапорт від 08.04.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 вказаного Закону у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом.

Відсутні належні, достовірні та допустимі докази щодо відмови позивачу у задоволенні рапорту з підстави відсутності підтверджуючих документів щодо інвалідності батьків позивача. Тому відповідні доводи відповідача у відзиві не підтверджені та не враховані судом. Також не враховані посилання відповідача на те, що позивач не звертався з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю матері дружини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Зазначені доводи спростовані рапортом позивача, в якому він чітко вказав норму Закону, а саме підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, який у т.ч. передбачає підставу звільнення наявність батьків дружини із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи та зазначив про наявність матері дружини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані у вказаних частинах та підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов адвоката Андрухова Д.Г. від імені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (15 мобільний прикордонний загін) (19602, Черкаська обл., Черкаський р-н., с.Руська Поляна; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 , як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із числа осіб з інвалідністю II групи.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (15 мобільний прикордонний загін) (19602, Черкаська обл., Черкаський р-н., с.Руська Поляна; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від 08.04.2023 щодо звільнення з військової служби згідно з підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з наявністю в матері дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідності ІІ (другої) групи та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 07.07.2023.