Справа № 810/4383/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 810/4383/18

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 03.02.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

22.08.2018р. Головне управління ДПС у Київській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 23569235,77грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача податкової заборгованості з податку на доходи фізичних осіб та на додану вартість, єдиного податку з фізичних осіб та військового збору, який виник за рахунок не сплати узгоджених грошових зобов`язань.

17.12.2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2017р. №№ про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1402426,25грн.; про збільшення податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 3476254,88грн.; про збільшення податкового зобов`язання з військового збору на суму 1063536,25грн.; про застосування штрафних санкцій на суму 510грн.; про збільшення податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 985031,25грн.; про застосування штрафних санкцій на суму 510грн.; про застосування штрафних санкцій на суму 170грн.; про збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 12762434,93грн.; про застосування штрафних санкцій на суму 510грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2017р. №Ф - на суму 46266грн.; рішення від 07.12.2017р. № на суму 510грн.; рішення від 07.12.2017р. № на суму 4626,60грн.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначає, що податковий орган невірно визначив об`єкт оподаткування, що є базою оподаткування, оскільки безпідставно використав податкову інформацію із джерел, що не передбачені чинним законодавством (витяги про рух коштів). Адже у відносинах, з особами, які перераховували кошти на її рахунок, вона не була стороною правочинів, укладених з цими особами, не здійснювала господарські операції, не отримувала доходів. Сам факт перерахування коштів є недостатнім для висновку про здійснення господарських операцій, а позиція податкового органу щодо походження коштів є лише припущенням про те, що вони є виручкою від реалізації. Також, за відсутності документального підтвердження укладених з контрагентами правочинів, якими опосередковувалися перерахування коштів на рахунок позивача, за результатами перевірки можливо зробити тільки висновок про те, що отримані кошти є транзитними та власністю інших осіб або безпідставно отриманим майном, яке підлягає поверненню відповідному контрагенту за його вимогою. Вважати ці кошти доходом у податкового органу не має будь-яких підстав. У даному випадку податковий орган повинен був вжити заходи щодо отримання у третіх осіб - контрагентів відповідної інформації, первинних документів, або зазначити в акті про неможливість визначити оподатковуваний дохід на підставі наданих для перевірки документів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.02.2023р. адміністративний позов Головного управління ДПС у Київській області до ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 23569235,77грн.; відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не відображала грошові кошти отриманні від суб`єктів господарювання юридичних/фізичних осіб в своїй фінансовій діяльності та звітах. При цьому вона не мала права на застосування спрощеної системи оподаткування, оскільки обсяг її доходу протягом календарного року перевищував 20000000грн.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог податкового органу та задоволення її зустрічного позову.

Апелянт зазначає про порушення податковим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, а тому рішення про нарахування податкових зобов`язань підлягають скасуванню як протиправні.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2016р. у справі №752/21365/16-К призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України, зокрема, ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 21.10.2016р. з питань визначення повноти нарахування та своєчасної сплати податків.

На виконання вищезазначеної ухвали суду та на підставі пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України відповідачем винесено наказ від 03.11.2017р. №2004 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності визначення об`єкту оподаткування, повноти нарахування та сплати податків до бюджету усіх рівнів.

У період з 07.11.2017р. по 13.11.2017р., на підставі вищезазначеного наказу, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності визначення об`єкту оподаткування, повноти нарахування та сплати податків до бюджету усіх рівнів, за результатом якої складено акт від 20.11.2017р. №905/10-36-13-09/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.292.1 ст.292 Податкового кодексу України, в результаті заниження оподаткованого доходу за 2015р. на загальну суму 38240651грн, що в свою чергу призвело до заниження суми єдиного податку за 2015 рік із фактично отриманого доходу в розмірі 788025грн.;

п.п.2 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України перевищено максимально-граничний розмір доходу для платників єдиного податку третьої групи в розмірі 20000000грн. (у 2015 році), сума перевищення становить 18540026грн. та в порушення ч.3 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України не подано заяву про перехід на загальну систему оподаткування, тобто про сплату податку на доходи фізичних осіб в порядку встановленому IV розділом Податкового кодексу України, у зв`язку з перевищенням граничного обсягу доходу для платників єдиного податку III групи (2015р. - 20000000грн.). Враховуючи вищезазначені порушення, податкові зобов`язання зі сплати єдиного податку (за ставкою 15%) за 2015 рік склали у загальній сумі 2781003,90грн.;

п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України встановлено порушення в частині не включення до валового доходу сум коштів, які надійшли від контрагентів на розрахунковий рахунок, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету на суму 10209947,94грн.;

п.п.49.18.2, п.49.18, ст.49, абз.2 п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України несвоєчасно подано податкові декларації платника єдиного податку за ІІ півріччя 2015р. (граничний термін подання до 10.08.2015р.), фактично подано (11.08.2015р. №), за три квартали 2016р. (граничний термін подання до 09.11.2016р.), фактично подано (25.07.2017р. №) та за 2016 (граничний термін подання до 09.02.2017р.), фактично подано (25.07.2017р. №);

п.п.49.18.5, п.49.18, ст.49, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016р.

п.296.1.1 ст. 296 Податкового кодексу України, а саме не надано Книгу обліку доходів для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011р. №1841.

п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, пп.8, пп.9 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, не надано до перевірки книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затверджену наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013р. №481.

п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме занижено ЄСВ на загальну суму 46266грн., за рахунок отримання чистого доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. по 31.08.2016р. на загальну суму 56721933грн. (з урахуванням максимальної величини - 210300грн.).

ст.25, п.7 ч.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме несвоєчасно подано до Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (таблиця 2 Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування додатку 5) за 2015 рік (№ від 10.02.2016), граничний термін подання 09.02.2016р. та не подано за 2016 рік звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (таблиця 2 Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування додатку), граничний термін подання 09.02.2017р.;

п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, а саме занижене податкове зобов`язання по податку на додану вартість що підлягає декларуванню та сплаті до бюджету 1121941грн., у тому числі за січень 2016р. в сумі 578647грн., лютий 2016р. в сумі 229436грн., березень 2016р. в сумі 41573грн., за квітень 2016р. в сумі 117303грн., за травень 2016р. 46517грн., за червень 2016р. в сумі 108465грн.;

п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме занижене чистий оподаткований дохід від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. на суму 56721933грн. без ПДВ, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 850829грн.

Копію акту отримано позивачем 23.11.2017р. /т.1 а.с.12-33/

На підставі вищезазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області винесені податкові повідомлення-рішення від 07.12.2017р.: №№ про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1402426,25грн.;

про збільшення податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 3476254,88грн.;

про збільшення податкового зобов`язання з військового збору на суму 1063536,25грн.;

про застосування штрафних санкцій на суму 510грн.;

про збільшення податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на суму 985031,25грн.;

про застосування штрафних санкцій на суму 510грн.; про застосування штрафних санкцій на суму 170грн.;

про збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 12762434,93 грн.;

про застосування штрафних санкцій на суму 510грн.;

та рішення від 07.12.2017р. № на суму 510грн.; від 07.12.2017р. № на суму 4626,60грн.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення направлені на податкову адресу ОСОБА_2 та повернулися відправнику за закінченням терміну зберігання. /т.1 а.с.34-40/

07.12.2017р. Головним управлінням ДПС у Київській області направлено ОСОБА_1 вимогу №Ф- про сплату боргу з єдиного внеску в сумі 46266грн. Вищезазначена податкова вимога направлена на податкову адресу ОСОБА_1 та повернулася відправнику у зв`язку з відсутністю отримувача за вказаною адресою. /т.1 а.с.40/

24.01.2018р. Головним управлінням ДПС у Київській області направлено ОСОБА_1 податкову вимогу №471-51 про сплату податкового боргу станом на 23.01.2018р. в сумі 23569235,77грн. Вищезазначена податкова вимога направлена на податкову адресу ОСОБА_1 та повернулася відправнику у зв`язку з відсутністю отримувача за вказаною адресою. /т.1 а.с.11/

Згідно розрахунку податкової заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, єдиного податку з фізичних осіб та військового збору станом на 18.05.2018р. у розмірі 23569235,77грн. /т.1 а.с.8/

При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 01.04.2019р. у справі №752/21365/16-к скасовано ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2016р., якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві та призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України, зокрема, ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 21.10.2016р. з питань визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податків та повернуто клопотання про призначення позапланової документальної перевірки особі, яка його подала.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо несплати податкового боргу, Головне управлінням ДПС у Київській області звернулося з даним позовом до суду.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову податкового органу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1.1 ст.1 Податкового кодексу України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп.20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок унормований ст.78 Податкового кодексу України.

Згідно з п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з підстав, наведених у пп.78.1.1 - 78.1.22.

Відповідно до п.п.78.4, 78.8 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених пп.78.1.22 п.78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.п.77.6-77.9 ст.77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому ст.79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені ст.82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено ст.ст.83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено ст.86 цього Кодексу.

Так, на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2016р. призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України, зокрема, ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 21.10.2016р. з питань визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податків, відповідачем винесено наказ від 03.11.2017р. №2004 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності визначення об`єкту оподаткування, повноти нарахування та сплати податків до бюджету усіх рівнів.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588, платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючого органу за місцем знаходження юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку).

У разі виникнення змін у даних або внесення змін до документів, що подаються для взяття на облік згідно з главою 6 розділу II Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подати контролюючому органу, в якому він обліковується, уточнені документи протягом 10 календарних днів з дня внесення змін до зазначених документів (п.66.5 ст. 66 Податкового кодексу України).

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси (абз. 3 п. 45.1 ст.45 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку з 09.06.2015р. в Переяслав-Хмельницькому відділення Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області за податковою адресою: вул. Шевченка, буд. 16, с. Гребля, Переяслав-Хмельницький район, Київська область. /т.1 а.с.41/

Відповідно до п.70.7 ст.70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, згідно з п.70.2 ст.70 Податкового кодексу України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

Відповідно до п.1.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12,2011 №1588 (в редакції, яка була чинна на момент видання наказу про проведення перевірки, далі - Порядок №1588), з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку (абз.2 п.1.4 Порядку №1588).

Отже, податковий орган був зобов`язаний надіслати позивачу копію наказу про проведення перевірки та повідомлення про перевірку за її податковою адресою.

При цьому, у разі зміни адреси місця проживання позивач була зобов`язана повідомити контролюючий орган про відповідні зміни протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви.

Таким чином, відповідач направивши копію наказу та направлення на проведення перевірки на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом 06.11.2017р. та які отримано 10.11.2017р., не порушував процедуру проведення позапланової невиїзної документальної перевірки. /т.2 а.с.2/

При цьому посилання ОСОБА_1 на скасування ухвалою Київського апеляційного суду від 01.04.2019р. у справі №752/21365/16-к ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2016р., якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві та призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України, зокрема, ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 21.10.2016р. з питань визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податків, та як наслідок протиправне призначення та проведення позапланової невиїзної документальної перевірки, не заслуговують на увагу, оскільки на час призначення та проведення податкової перевірки, ухвала суду була чинною.

Відповідно до п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абз.2 п.44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Враховуючи приписи цієї статті, твердження позивача про неможливість подання нею необхідних документів під час здійснення перевірки є безпідставними.

Податковим органом встановлено, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, отримала дохід, що перевищує відповідний обсяг доходу, встановлений для платників єдиного податку 3 групи, не здійснила перехід на загальну систему оподаткування та не сплатила у зв`язку з цим відповідні податки.

Так, 05.08.2015р. між ФОП ОСОБА_1 (повірений) та ТОВ «Хай Вей Груп» (довіритель) укладено договір доручення №05/08, згідно умов якого повірений зобов`язується, діючи за вказівками (дорученнями) довірителя, вчиняти від імені та за рахунок довірителя юридичні дії: укладати з третіми особами (покупці) договори купівлі продажу-товарів, надання послуг, відступлення прав вимоги; приймати участь у проведенні взаємних розрахунків між довірителем та покупцями продукції, шляхом прийняття від покупців належної довірителю оплати за продукцію, та подальшого розпорядження отриманими коштами за вказівками довірителя. /т.1 а.с.95/

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору до суду надано: акти наданих послуг, реєстри переданих документів, акти звірки взаєморозрахунків. /т.1 а.с.98-137/

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо недостатності вищезазначених доказів для підтвердження факту розпорядження позивачем отриманими коштами від імені довірителя на користь третіх осіб. Суд вважає недостатніми наявні докази подальшого перерахування коштів третім особам, які зазначені в переліку осіб актів наданих послуг, за укладеними з ними договорами, оскільки позивачем надано виписки з банківського рахунку, в яких містяться неповні відомості про рух коштів, вказаним в актах особам. /т.2 а.с.115-162/

Так, відповідно до актів наданих послуг позивач перераховувала отримані нею кошти фізичним та юридичним особам у кількості 44 особи. В той час, відповідно до наданих позивачем банківських виписок підтверджується перерахунок коштів тільки шістьом з сорока чотирьох вказаних в актах осіб.

При цьому, витребувані судом першої інстанції первинні документи, зокрема, документи про розрахунки із зазначеними контрагентами та інші документи, які би розкривали суть господарських операцій позивачем до суду не надано.

Таким чином, за відсутності інформації про предмет договорів, період їх укладення, найменування товарів, здійснення розрахунків з третіми особами, тобто, через недостатність доказів за їх сукупністю, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про недоведеність факту розпорядження позивачем вказаними коштами від імені довірителя.

Відповідно до п.291.4. ст.291 Податкового кодексу України третя група платників єдиного податку це фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000грн. ( у 2015 році - 20000000грн.).

Отже, з урахуванням того, що позивач не відображала грошові кошти отримані від суб`єктів господарювання - юридичних/фізичних осіб в своїй фінансовій діяльності та звітах, вона не мала права на застосування спрощеної системи оподаткування, оскільки обсяг її доходу протягом 2015 року перевищував 20000000грн.

Згідно п.292.1. ст.292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній п.292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2015 рік призвело до заниження суми єдиного податку за 2015 рік із фактично отриманого доходу.

Відповідно до п.293.1. ст.93 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з п.293.3 ст.293 Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи у 2015 році встановлюється у розмірі: 2 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 4 відсотки доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно з п.293.3 ст.293 Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи у 2016 році встановлюється у розмірі: 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 5 відсотки доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у пп.1, 2 і 3 п.291.4 ст.291 цього Кодексу ставка єдиного податку для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) встановлюється у розмірі 15 відсотків.

При цьому, згідно з п. 293.8 ст.293 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у п.291.4 ст.291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.

Отже, враховуючи вищевикладені норми податкового законодавства, позивач у 2015 році перевищила граничний обсяг доходу встановлений для платників єдиного податку третьої групи на рівні 20000000грн. та повинна була сплатити єдиний податок за ставкою 15% до суми перевищення вказаного обсягу та з 2016 року перейти на загальну систему оподаткування, тобто, на сплату податку на доходи фізичних осіб в порядку встановленому IV розділом Податкового кодексу України та подати не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу та відповідну заяву.

Згідно зі ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України на суму грошового зобов`язання визначеного пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Таким чином, в період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. позивач була платником податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, особливості податкового обліку якої передбачені ст. 177 Податкового кодексу України.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, позивач заяву про скасування платника єдиного податку та відповідно переходу на загальну систему оподаткування до податкових органів не подавала, податок не сплачувала.

Відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

Відповідно до ст.167 Податкового кодексу України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п.167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до п.п.49.18.2, п.49.18, ст.49, абз.2 п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем несвоєчасно податкові декларації платника єдиного податку за півріччя 2015р. (граничний термін подання до 10.08.2015р.), фактично подано (11.08.2015р. №), за три квартали 2016р. (граничний термін подання до 09.11.2016р.), фактично подано (25.07.2017р. №) та за 2016р. (граничний термін подання до 09.02.2017р.), фактично подано (25.07.2017р. №), чим порушені вимоги п.п.49.18.2, п.49.18, ст.49, абз.2 п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України.

Водночас, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016р. до податкового органу позивачем не подано взагалі, чим порушено вимоги п.п. 49.18.5, п.49.18, ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України.

Також, позивачем несвоєчасно подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (таблиця 2 Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування додатку 5) за 2015 рік (№ від 10.02.2016р.), (граничний термін подання 09.02.2016р.) та не подано за 2016 рік звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (таблиця 2 Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами- підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування додатку 5) та (таблиця 1 Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування додатку 5), (граничний термін подання 09.02.2017р.), чим порушено вимоги ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За період з 01.01.2016р. по 31.08.2016р. позивачем занижене ЄСВ на загальну суму 46266грн., за рахунок отримання чистого доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 56721933грн. (з урахуванням максимальної величини - 210300грн.) у зв`язку з чим порушено вимоги п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Пунктом 181.1 ст.181 Податкового кодексу України встановлено, у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000грн. (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку в органі державної фіскальної служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Обсяг доходу (отриманої винагороди) за період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р., одержаний ФОП ОСОБА_1 склав 38540026грн.

Згідно п. 183.1 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Пунктами 183.2., 183.3. ст.183 Податкового кодексу України визначено порядок реєстрації осіб як платників податку на додану вартість, а саме: у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу; у разі добровільної реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше ніж за 20 календарних днів до початку податкового періоду, з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на податковий кредит і виписку податкових накладних.

Відповідно до п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник ПДВ, і у випадках та у порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державною податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або не сплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а)дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку, як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б)дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.п.203.1., 203.2ю ст.201 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна була зареєструватись платником податку на додану вартість, починаючи з 01.01.2016р. та задекларувати загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за 2016 рік та сплатити суму податкового зобов`язання.

Відповідно до вимог п.16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX Перехідні положення тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 09.06.2015р. по 31.12.2015р. не була платником військового збору, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування.

Проте, за період з 01.01.2016р. по 31.08.2016р. у позивача виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, зокрема, і сплатити військовий збір.

З урахуванням встановленого заниження ОСОБА_1 суми чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2016р. по 31.08.2016р. у розмірі 56721933грн., податковий орган дійшов обґрунтованого висновку щодо заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 850829грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.12.2017р. №№; ; ; ; ; ; ; ; ; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2017р. №Ф - ; рішення від 07.12.2017р. №; рішення від 07.12.2017р. №.

Водночас, відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності з п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно розрахунку податкової заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, єдиного податку з фізичних осіб та військового збору станом на 18.05.2018р. у розмірі 23569235,77грн. /т.1 а.с.8/

Пунктами 59.1, 59.5 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно п. 58.3. ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу.

Пунктами 42.1., 42.2. ст.42 ПК України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Отже, на виконання вимог ст.59 ПК України, податковим органом правомірно сформовано та направлено ОСОБА_1 податкову вимогу від 24.01.2018р. №471-51 про сплату податкового боргу станом на 23.01.2018р. в сумі 23569235,77грн. /т.1 а.с.11/

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені податкова вимога направлена відповідачу рекомендованим листом за її податковою адресою, тобто, вважається належним чином врученою. /т.1 а.с.41/

Згідно пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень (п.41.4 ст.41 ПК України).

Пунктом 95.2. ст.95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до вимог абз.1 п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4 ст.95 ПК України).

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податковим органом податкової вимоги у відповідності до ПК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв