Справа № 214/4774/23
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4774/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву позивача про відвід головуючого, яка подана по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 10 липня 2023 року надійшла та 10 липня 2023 року передана головуючому заява позивача про відвід головуючому по справі судді Прасолову В.М.

В обґрунтування заяви зазначено наступне. Позов стосується порушення прав позивача саме як учасника бойових дій, про що детально зазначено у п.п.3.12. позовної заяви бо у всіх містах та місцях, де є паркування, учасники бойових дій звільнені від плати за паркування. Вказує, що зазначена норма статті цього Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення. Зазначає, що разом з тим, ч. 4 ст. 288 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах. 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір», який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-то правила ч, 4 ст. 288 КУпАП, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому. Наполягає, що таким чином, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору. Необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги у цій категорії справ є встановлення і віднесення предмета оскарження до об`єктів справляння судового збору; ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги. Вважає, що у разі звернення особи до суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», не сплачується. При цьому позивачі у таких справах звільняються від сплати судового збору і при оскарженні судових рішень у апеляційному чи касаційному порядку. У зв`язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає. . Зважаючи, що чинне законодавство прямо не передбачає сплати судового збору, вважає, що дії судді Прасолова В.М. суперечать як ст.19 Конституції України, так і ст.8 Конституції України. Наполягає, що суддя Прасолов В.М. вчинив чергові протиправні дії по цькуванню Дмитра Чернеша. Зазначає, що виписуючи плату за паркування, відповідачі надали статус споживача позивачу. Відповідно до ч.3ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Навіть суперприскіпливі тлумачі Закону України «Про судовий збір» можуть вимагати сплату у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), хоча вказана плата передбачена у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а не у випадку звернення з позовною заявою. Суддя ж Прасолов В.М. виставляє позивачу безпідставно 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши заяву про відвід та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу ; до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя; незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу, суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Позивачем як підстава для відводу, зазначена та обставина, що суддя ОСОБА_2 не звільнив його від сплати судового збору як учасника бойових дій. Дійсно при подачі позову позивач одночасно заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору як учасника бойових дій. Ухвалою суду від 7 липня 2023 року це клопотання визнано необґрунтованим та позивачу наданий строк для сплати судового збору. При цьому суд виходив з того, що позов ОСОБА_1 не пов`язаний з захистом його порушених прав як учасника бойових дій. Вказана ухвала є вмотивованою та узгоджується з вимогами закону.

Вважаючи ухвалу суду від 7 липня 2023 року обґрунтованою, суд також враховує наступне. Стаття 152-1 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування. Як передбачено ст.12 ч.1 п. 18 Закону України, «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства;

В своєму позові позивач зазначає, що має пільги як учасник бойових дій з оплати вартості паркування. Разом з тим, позивач не вказує та із матеріалів справи, у тому числі з повідомлення, яке оскаржується, не вбачається, що порушення, за яке він притягується до адміністративної відповідальності, пов`язано з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування. Тобто позивач не довів, що його позов стосується порушення його прав як учасника бойових дій. Тому цей довід заяви про відвід, суд вважає необґрунтованим.

Також в заяві про відвід позивач посилається на те, що судом невірно вказаний розмір судового збору як 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Це твердження є необґрунтованим, оскільки такий розмір передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно до якої, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою - у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому посилання позивача на те, що розмір судового збору повинен дорівнювати 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно ст. 4 ч.5 вказаного закону є помилкою, так як ця норма встановлює розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Також як підставу для відводу зазначає, що суддя Прасолов В.М. вчиняє відносно нього чергові протиправні дії, цькування. Це твердження не відповідають дійсності.

Таким чином, заява про відвід ґрунтується лише на незгоді позивача з прийнятим судом рішенням, обставин, які об`єктивно викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді не існує, а відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач у своїй заяві просить звільнити його від сплату судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 287, 288 КУпАП.

На даний час головуючий, до вирішення питання про відвід, не повноважний вирішити питання обґрунтованості або необґрунтованості цього клопотання.

Судове засідання по даній справі не призначено, ухвалою суду від 7 липня 2023 року позивачу наданий 10-денний строк з дня отримання ухвали для сплати судового збору. Таким чином, раніше 17 липня 2023 року судове засідання призначено бути не може. Отже є безумовною та обставина, що заява про відвід надійшла до суду за раніше чим три робочі дні до судового засідання. Оскільки головуючий вважає заяву про відвід необгрунтованою, цю заяву належить передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.36, 40, 241-244, 246, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 від 10 липня 2023 року про відвід судді Прасолова В.М. від розгляду даної справи визнати необґрунтованою та передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Прасолов В.М.