Справа № 360/702/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 липня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/702/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій представник позивача просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 17.07.2017 по 28.02.2018;

2) визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 16.03.2020 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

3) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 17.07.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 16.03.2020 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Ухвалою суду від 30 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишено без руху, запропоновано позивачу протягом 5-ти (п`яти) днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або в електронній формі на офіційну електронну адресу суду зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України з обґрунтуванням та підтвердженням наявності відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду з даним позовом;

- належні докази на підтвердження наявності відповідного порушення військовою частиною НОМЕР_1 , суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів ОСОБА_2 щодо неправильного обчислення та виплати або не виплати сум індексації грошового забезпечення з 17.07.2017 по 16.03.2020 на момент його звернення до суду, відмови у здійсненні перерахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 з 17.07.2017 по 16.03.2020, тощо.

04 липня 2023 року від представника позивача на усунення недоліків позовної заяви надійшла заява, до якої додано копію заяви позивача від 22.06.2023 до командира військової частини НОМЕР_1 та фіскального чеку.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси і яка у зв`язку з цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Проте, закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, у який спосіб може бути відновлено порушене право. З посиланням на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду, зміст та обсяг порушеного права та виклад обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Представник позивача вважає, що на виконання приписів, передбачених пунктом 5 частини п`ятої статті 160 КАС України, частини четвертої статті 161 КАС України позивач здійснив виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, а також надав до суду наявні у нього докази.

Представник позивача зазначає, що покладення обов`язку доказування на позивача - фізичну особу не допускається.

На думку представника позивача, саме відповідач повинен доводити, що здійснив відповідні нарахування позивачеві, а позиція суб`єкта владних повноважень щодо правомірності своєї бездіяльності чи дій може бути викладена у відзиві на позовну заяву, який подається після відкриття провадження у справі разом із необхідними, на думку відповідача, доказами, що визначено частиною третьою статті 79 КАС України.

Представник позивача вказує, що як зазначалось у позовній заяві, відповідачем в порушення статті 30 Закону України «Про оплату праці» інформацію щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення не надавалась позивачу.

В свою чергу позивачем додатково до відповідача було надіслано заяву від 22.06.2023, щодо надання відомостей про нараховане та виплачене йому грошове забезпечення в тому числі індексації грошового забезпечення. Проте зазначені у заяві відомості відповідачем станом на день подання даної заяви надано не було

Просив врахувати надані пояснення та відкрити провадження у адміністративній справі.

Розглянувши документи надані на виконання ухвали суду від 30.06.2023, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку з чим суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків.

За правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту .

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим.

Вказане підтверджується і нормою частини другої статті 124 Конституції України, в якій закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Тобто, обов`язковою умовою для застосування інституту судового захисту має бути наявність юридичного спору між сторонами у справі, тобто порушення однією стороною законних прав та охоронюваних інтересів іншої сторони.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Тобто, обов`язковою ознакою дій (бездіяльності) та рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що визначення позовних вимог належить до прав позивача, суд не вправі формулювати позовні вимоги та обґрунтування позову замість позивача.

В ухвалі від 30 червня 2023 року суд зауважив, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, яке повинно бути реальним та стосуватися (зачіпати) особисті права або інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Представником позивача в позовній заяві зазначає, що відповідач при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача:

у період з 17.07.2017 по 28.02.2018 протиправно не враховував січень 2008 року як місяць за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць);

у період з 01.03.2018 по 16.03.2020 протиправно не було нараховано та виплачено індексацію різницю грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Тобто представником позивача ведеться мова про фактично вчинене порушення прав позивача відповідачем.

При цьому представник позивача зазначає, що відповідачем в порушення статті 30 Закону України «Про оплату праці» інформацію щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення не надавалась позивачу.

Тобто представник позивача заявляючи про не надання відповідачем відомостей щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача, стверджує в позовній заяві про фактичне неврахування відповідачем при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача у період з 17.07.2017 по 28.02.2018 січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць); а у період з 01.03.2018 по 16.03.2020 не нарахування та не виплати індексації різниці грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

При цьому, не отримавши жодних відомостей про дійсний розмір виплати індексації грошового забезпечення позивача та не надавши відповідні докази суду, представник позивача стверджує, що відповідачем за період з 17.07.2017 по 28.02.2018 не враховано як базовий місяць січень 2008 року, а у період з 01.03.2018 по 16.03.2020 - не виплачено індексацію різницю грошового забезпечення.

Представником позивача не зазначено та не надано доказів на підставі, яких ним зроблений висновок про порушення прав позивача за відсутності взагалі жодного доказу на підставі чого можливо було б зробити подібний висновок.

Тобто представник позивача в позовній заяві оскаржує не застосування відповідачем конкретних складових, при цьому стверджуючи при неотримання від відповідача відомостей.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на ненадання відповіді відповідачем на заяву позивача від 22.06.2023 щодо надання відомостей про нараховане та виплачене йому грошове забезпечення в тому числі індексації грошового забезпечення, оскільки термін, визначений чинним законодавством, на надання відповіді ще не сплив.

Таким чином, за такого формулювання позовних вимог та викладення обставин в їх обґрунтування не вбачається наявності відповідного порушення відповідачем, суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача щодо неврахування січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 17.07.2017 по 28.02.2018 та щодо невиплати індексації-різниці грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 16.03.2020 відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, на момент його звернення до суду.

Таким чином, позивачу для усунення зазначених недоліків слід надати уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, з обґрунтуванням та підтвердженням наявності відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду з даним позовом.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною другою статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до частини третьої статті 121 КАС України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Частиною шостою статті 121 КАС України визначено, що про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви на три календарні дні з дня отримання ухвали про продовження строку.

Керуючись статтями 121, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання даної ухвали.

Запропонувати позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України з обґрунтуванням та підтвердженням наявності відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду з даним позовом;

- належні докази на підтвердження наявності відповідного порушення військовою частиною НОМЕР_1 , суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів ОСОБА_2 щодо неправильного обчислення та виплати або не виплати сум індексації грошового забезпечення з 17.07.2017 по 16.03.2020 на момент його звернення до суду, відмови у здійсненні перерахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 з 17.07.2017 по 16.03.2020, тощо.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяО.В. Захарова