Справа № 260/5416/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/5416/22 пров. № А/857/5941/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Литвин С.Й.;

від відповідача - Дунас Р.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівіс» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.02.2023р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівіс» до Львівської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Скраль Т.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 43 хв. 28.02.2023р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 10.03.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

14.12.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Рівіс» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Львівської митниці № UA209000/2022/000185/2 від 15.09.2022р. про коригування митної вартості товарів; зобов`язати відповідача провести розмитнення спірної партії товарів (Т.1, а.с.1-3).

Згідно ухвали суду від 19.12.2022р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження із викликом учасників справи в судове засідання (Т.1, а.с.14-15).

Відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.02.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.68-79).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ТзОВ «Рівіс», який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.81-88).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на вимогу митного органу позивачем були надіслані 01.12.2022р. витребувані документи, однак відповідь не надходила. Також відповідач не визначив конкретний перелік документів, що слідувало надати декларанту. У свою чергу, позивач надав всі необхідні документи, які визначали складові митної вартості.

В спірному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передував обраному митним органом методу.

Також будь-якої інформації або пояснення митного органу про розбіжності, наявні ознаки підробки або щодо відсутності необхідних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, декларанту не повідомляли.

Решта недоліків, на яких наполягав відповідач, були усунуті позивачем шляхом надання повного пакету документів.

Відповідачем Львівською митницею скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.148-154).

У свою чергу, позивач ТзОВ «Рівіс» направив до суду апеляційної інстанції відповідь на відзив на апеляційну скаргу (Т.2, а.с.188-194).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, між нерезидентом Компанією «ZHEJIANG ZHONGDA XINLI TRAIDING CO.LTD» (Народна Республіка Китай) (продавець) та ТзОВ «Рівіс» (покупець) укладено контракт № RVS20211013 від 13.10.2021р., предметом якого є виробництво і постачання покупцю автомобільних запчастин (Т.1, а.с.7-8).

Продавець оплачує 100 відсотків вартості кожної партії товару в USD (п.3.2 контракту). Оплата придбаного товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати на підставі попередніх інвойсів або після отримання товару на підставі інвойсів (п.3.4 контракту). Поставка товару здійснюється на умовах FOB NINGBO (п.5.1 контракту).

Транспортування товару здійснювалося спочатку водним транспортом (NINGBO (Китай) GDANSK (Польща), в подальшому товар слідував до місця призначення автомобільним транспортом (GDANSK (Польща) - МП «Рава-Руська»).

07.09.2022р. з метою митного оформлення імпортованого товару ТзОВ «Рівіс» подано до Львівської митниці митну декларацію /МД/ № UA209140/2022/093018 (Т.1, а.с.59-60), до якої долучені наступні документи:

пакувальний лист (Packing list) № 22XL060338 від 13.10.2021р.;

рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 22XL060338 від 13.10.2021р.;

коносамент (Bill of lading) № WMSS22052869 від 11.06.2022р.;

автотранспортна накладна (Road consignment note) № 420527 від 02.09.2022р.;

декларація про походження товару (Declaration of origin) № 22XL060338 від 13.10.2021р.;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4448117 від 06.09.2022р.;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4448118 від 06.09.2022р.;

розрахунок вартості транспортних витрат № 065 від 06.09.2022р.;

розрахунок вартості транспортних витрат № 066 від 06.09.2022р.;

контракт № RVS20211013 від 13.10.2021р.;

договір про надання брокерських послуг № 66 від 01.04.2019р.;

митна декларації країни відправлення № 22PL322010NS5BFP11 від 02.09.2022р.

При цьому, вартість товару була визначена позивачем за основним методом, а саме за ціною договору (контракту).

09.09.2022р. відповідач надіслав відповідно до вимог ч.ч.3, 4 ст.53 Митного кодексу /МК/ України позивачу ТзОВ «Рівіс» повідомлення (Т.1, а.с.58, 72), в якому просив надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу);

2) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезення товару;

4) транспортні (перевізні) документи якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювались за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписки з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст.254 МК України.

14.09.2022р. на виконання вимоги відповідача ТзОВ «Рівіс» надано рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 22XL060338 від 13.10.2021р., видаткові накладні № Р-0000728 від 26.08.2022р. та № Р-0000759 від 05.09.2022р., розрахунок вартості транспортних витрат № 065 від 06.09.2022р., розрахунок вартості транспортних витрат № 066 від 06.09.2022р., рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4448117 від 06.09.2022р., рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4448118 від 06.09.2022р., рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 21XL060351 від 01.11.2021р., декларацію № UA209140/2022/008055, декларацію № UA209140/2021/055473, митну декларацію країни відправлення № 22PL322010NS5BFP11 від 02.09.2022р., експортну декларацію постачальника у країні відправника на китайській мові, листи від 13.09.2022р., звіт про оцінку № 193-09-322 від 13.09.2022р. (Т.1, а.с.65-83).

15.09.2022р. Львівською митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000185/2 (Т.1, а.с.4).

Згідно цього рішення за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 і 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена;

у контракті № RVS20211013 від 13.10.2021р. відсутні підписи обох сторін та відсутня печатка покупця, що свідчить про відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару;

в п.3.4 вищезазначеного контракту зазначається що здійснюється 100 % оплата вантажу - платіжка до митного оформлення не надавалась;

в п.5.2 вищезазначеного контракту вказано, що товар постачається на основі заявки, такий документ до митного оформлення не подавався;

надана експортна декларація не містить числових значень вартості товару;

зовнішньоекономічний контракт та фактура датовані однією датою.

в рахунках на транспорт є відсутніми відомості щодо навантаження та перевантаження в порту.

Отже, між позивачем та відповідачем виник спір з приводу обраного методу визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Зокрема, позивач не погоджується із обраним митним органом методом визначення митної вартості товару; діями (рішеннями), вчиненими митним органом на витребування в декларанта документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, зокрема вважає, що відповідач діяв усупереч приписам ч.3 ст.53 МК України, коли витребував у позивача всі документи, які передбачені ч.3 ст.53 МК України, не зазначивши конкретного переліку документів, які декларант повинен надати, а також з наданою митним органом правовою оцінкою документів, які декларант подав разом із митною декларацією на підтвердження числового значення митної вартості товару.

При цьому, митний орган пояснює правомірність прийнятого оскаржуваного рішення тим, що ним встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

На вимогу декларантом надіслано: інформацію з інтернет-ресурсів, висновок експерта, декларацію країни відправлення (в якій зазначена інша торгівельна марка), видаткові накладні.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 і 3 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.

Також відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2022/001550, в якій повідомив про відмову у митному оформленні (виписку) товарів, у зв`язку з неможливістю завершення митного оформлення, оскільки неправильно заповнені графи В, 12, 47, 45, 43, 44 ВМД, відповідно до рішення про коригування митної вартості № UA209000/2022/000185/2 від 15.09.2022р. (порушено умови декларування передбачені ст.55, п.п.1, 8 ст.257 МК України, постанови КМ України № 450 від 21.05.2012р., вимог Порядку заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затв. наказом МФ України № 651 від 30.05.2012р.) (Т.1, а.с.57).

16.09.2022р. з метою митного оформлення імпортованого товару ТзОВ «Рівіс» подало до Львівської митниці декларацію № UA209140/2022/096840 із скоригованою митним органом митною вартістю, на підставі якої товар було випущено у вільний обіг на митну територію України (Т.1, а.с.60-61).

При цьому, різниця в платежах з податків і зборів склала 10081 грн. 28 коп.

01.12.2022р. ТзОВ «Рівіс» надіслано до Відділу митного оформлення «Малехів» Львівської митниці супровідний лист у відповідь на рішення № UA209000/2022/000185/2 від 15.09.2022р. про коригування митної вартості з додатковими документами для підтвердження митної вартості (Т.1, а.с.9-10).

Отже, розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки митного органу про непідтвердження заявленої митної вартості товарів знайшли своє об`єктивне підтвердження.

Такий висновок суд обґрунтовував сукупністю обставин, яким надав оцінку в цілому і окремо дослідив кожну з них через призму діючих норм МК України та усталену судову практику розгляду спорів з участю митних органів.

Зокрема, на підтвердження позивачем заявленої митної вартості товарів до Львівської митниці надано копію контракту № RVS20211013 від 13.10.2021р., який не був підписаний сторонами з прикладенням відтисків їх печаток.

За відсутності діючого договору метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не міг бути застосований.

Представлені докази несення витрат по перевезенню товару (морська накладна, транзитні накладні на автомобілі, рахунок на автоперевезення щодо двох автомобілів, рахунок на морське перевезення) не містять відомостей стосовно витрат на обробку товару в порту (включаючи оформлення документів, перевантаження з контейнера у вантажівку), містять розбіжності щодо найменування відправника.

На час митного оформлення позивачем не надавалися докази оплати вартості товару, яка становить 15207,83 дол. США.

За таких обставин у митного органу дійсно встановлена невідповідність заявлених і підтверджених сум, які підлягають сплаті при перевезенні чи страхуванні товару, які, в свою чергу, є складовими у формуванні митної вартості. Декларант на вимогу митного органу подав не всі необхідні додаткові документи, а поданий обсяг відомостей, що містилися у таких документах, не був достатнім для висновку про усунення розбіжностей.

За таких обставин, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000185/2 від 15.09.2022р.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Розглядувані правовідносини врегульовані нормами МК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частиною 2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості

За приписами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою умовою, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених ст.53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Отже, підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати: заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі помилкове визначення митної вартості товарів, помилкове проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України; відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

При цьому, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Під час здійснення митного контролю за МД № UA209140/2022/093018 від 07.09.2022р. опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне:

у контракті № RVS20211013 від 13.10.2021р. відсутні підписи обох сторін та відтиски їхніх печаток;

у CMR № 420527 від 02.09.2022р. найменування відправника у графі 1 не відповідає назві продавця/відправника, внесених до графи 2 МД;

рахунки на оплату транспортних витрат №№ LS-4448117 і LS-4448118 містять посилання на контракт RVS05.02.2019 від 05.02.2019р., який до митного оформлення не подавався;

у рахунках на транспортні витрати відсутні відомості щодо витрат на обробку товару в порту (включаючи оформлення документів, перевантаження з контейнера у вантажівку).

Таким чином, митницею встановлено, що до митного оформлення не подано контракт купівлі-продажу, договір з експедитором; до митної вартості не включено витрати, пов`язані з обробкою партії товару в порту; документи містять розбіжності щодо відправника у CMR.

На вимогу митного органу декларантом додатково надано видаткові накладні, витяги з мережі Інтернет, митні декларації, експортну декларації КНР, звіт про оцінку майна, прайс-лист, однак такі не спростовували виявлені розбіжності в документах, які подавалися до митного оформлення товарів.

Отже, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. Проте, позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.

За таких обставин та з огляду на суперечність поданих декларантом документів, за відсутності доказів на спростування сумнівів митного органу щодо задекларованої митної вартості товару, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для визначення митної вартості товару не за ціною договору (контракту).

Звідси, митний орган правомірно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості та визначив митну вартість товару за резервним методом.

Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).

Наведеним вимогам оскаржувані рішення про коригування митної вартості відповідають, оскільки містять передбачену законом інформацію; у графі 33 вказаних рішень зазначені та обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.54, 55, 57, 58 МК України.

У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних та подібних товарів, методів віднімання та додавання, що обґрунтовано у оскарженому рішенні (з підстав відсутності у митного органу та декларанта такої інформації), митна вартість товару була скоригована відповідачем за резервним методом.

В свою чергу, митну вартість товарів визначено відповідачем за резервним методом згідно зі ст.64 МК України на підставі МД № UA209140/2022/095996 від 14.09.2021р.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, визначення митницею митної вартості імпортованих товарів за резервним методом слід вважати обґрунтованим.

Підсумовуючи наведене, вищезазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявленої митної вартості товарів; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано витребуваних документів у повному обсязі.

Водночас, в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Рішенням про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.ст.59 і 60 МК України, як це встановлено ч.4 ст.57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.

За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимоги не надав їх в повному обсязі.

Отже, надані позивачем до митної декларації документи не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи часткове надання декларантом додаткових документів на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування та визначення митної вартості імпортованих товарів за резервним методом є правомірними.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує такі обставини.

Покликання апелянта на представлення під час митного оформлення банківських документів про оплату товару не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Під час прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів митний орган вказував на відсутність банківських документів, які підтверджують порядок розрахунків за товар на умовах попередньої оплати.

У свою чергу, під час судового розгляду декларант надав банківські документи від 03.10.2022р. та від 26.01.2023р. про оплату товарів на інших умовах після ввезення товару на митну територію України.

Водночас, із представлених документів з`ясувати терміни остаточного розрахунку не видається за можливе, оскільки умови контракту визначають такий нечітко.

За міжнародними правилами та звичаями інвойс - це документ, у якому зазначаються товари та послуги, які компанія надає клієнту, та визначається зобов`язання клієнта на оплату цих послуг. Інвойс - це первинний документ у міжнародній торгівлі, який супроводжує вантаж на всьому шляху закордон. Його створює продавець та надсилає покупцю водночас з вантажем, оскільки без цього документа жоден перевізник не буде транспортувати товар.

В інвойсі вказується, які саме послуги надані клієнту, та яку оплату він зобов`язаний здійснити за виконані послуги чи надані товари.

У пункті 3 ч.2 ст.53 МК України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Тобто, в цьому випадку законодавець вжив поняття інвойсу та рахунку-проформи як тотожні.

У міжнародному законодавстві існують декілька видів інвойсів.

Зокрема, проформа-інвойс - це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та надалі може змінюватись без проблем. Тобто, проформа існує для узгодження ціни, обсягу поставки і тільки після того, коли сторони між собою досягнули згоди, складається рахунок-фактура (інвойс) або, як його ще іменують комерційний інвойс.

Комерційний інвойс (рахунок-фактура) - це документ, що використовується для митної декларації під час продажу товарів, експортованих через міжнародні кордони. Цей документ є обов`язковим для проходження митниці. Без нього не розмитнять товар та не допустять на територію держави. Він виписується одночасно із відвантаженням товару та надсилається покупцеві.

З огляду на те, що декларант під час митного оформлення надав комерційний інвойс (фактуру) № 22XL060338 від 13.10.2021р., відомості щодо експортної декларації КНР датовані 07.06.2022р., транспортні документи щодо перевезення морським транспортом оформлені 21.07.2022р., а оплата за товар фактично проведена 03.10.2022р. та від 26.01.2023р., при цьому такі строки поставки і оплати не передбачені умовами представленого контракту, тому колегія суддів вважає, що позивачем не було представлено для митного оформлення повний пакет документів.

В свою чергу, надані документи про транспортні витрати носять поверхневий і загальний характер, що не дозволяє дослідити всі складові вартості цих витрат, в тому числі витрати щодо розвантаження і навантаження в морському порту.

Стосовно джерел, які використані митним органом під час застосування резервного методу, колегія суддів враховує, що згідно із п.4 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контроль, затв. наказом Міністерства фінансів України № 684 від 31.07.2015р., розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначенні митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затв. наказом Державної митної служби України № 476 від 01.07.2021р., під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризики митними органами використовуються такі джерела інформації, зокрема:

спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизовано інформаційної системи Держмитслужби;

спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;

інформація, отримана Держмитслужбою, про ціни на товари та/або сировину матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;

інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатам перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю ті митного оформлення товару;

інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань митної справи;

інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або Держмитслужби;

цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між Держмитслужбою та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваженні згідно із законодавством;

інформація, отримана з мережі Інтернет.

Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з приміткою 4 до п.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів «a» і «b» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є «контрактна вартість», визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Згідно з частинами 1, 2 Приміток до ст.7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

У зв`язку з неможливістю застосування методів щодо ідентичних та подібних товарів, методів віднімання та додавання, що обґрунтовано у оскарженому рішенні (з підстав відсутності у митного органу та декларанта такої інформації), митна вартість товару була скоригована відповідачем за резервним методом.

Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України, на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 6,16 дол.США/кг за МД № UA209140/2022/095996 від 14.09.2021р., митне оформлення за якою було завершене.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, визначення митницею митної вартості імпортованого товару за резервним методом є правомірним.

Доводи апелянта про те, що 01.12.2022р. на адресу відділу митного оформлення «Малехів» Львівської митниці направлено лист від 01.12.2022р. з усіма належними документами, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені документи скеровані вже після прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що вищезазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявленої митної вартості товарів; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано витребуваних документів у повному обсязі.

Водночас, в оскаржуваному рішенні митний орган навів достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості, зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Рішенням про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару передувала процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.ст.59 і 60 МК України, як це встановлено ч.4 ст.57 цього Кодексу, а також витребувано відомості на підтвердження митної вартості вказаного товару.

За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, однак позивач на його вимоги їх не надав.

Отже, надані позивачем до митної декларації документи не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи часткове надання декларантом додаткових документів на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування та визначення митної вартості імпортованих товарів за резервним методом є правомірними.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність у відповідача обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, а відтак і правильності визначення митної вартості.

З огляду на встановлені судом обставини справи, оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для визначення заявленої митної вартості, відповідачем правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи підтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірного рішення, заявлений позов є безпідставним, через що не підлягає до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ТзОВ «Рівіс».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівіс» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.02.2023р. в адміністративній справі № 260/5416/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівіс».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 07.07.2023р.