Справа № 160/15982/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 липня 2023 р. Справа № 160/15982/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в якій просить суд:

визнати дії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України у відмові підготувати та надати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправними і незаконними;

зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України у відповідності з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 30.8.2017року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, Окремого доручення МО України від 1.02.2023 року №2683з, Телеграми МО України №248/612 від 27.01.2021 року, Телеграми МО України №248/1210 від 4.3.2022 року та за рекомендацією командира військової частини НОМЕР_1 у відповідності посади, яку займав ОСОБА_1 на час його звільнення з військової служби, враховуючи розмір основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад та оклад за військовим званням), наданий у розмірі грошового забезпечення 16.02.2023 року за №ФД102722, - провести перерахунок розміру складових додаткових видів грошового забезпечення в обсязі, а саме: - надбавка за вислугу 25-ти років військової служби - 50%;

надбавка за особливості проходження служби -100%;

премія - 140%;

надбавка за роботу в умовах режимних (секретних) обмежень - 20%;

За вказаним перерахунком розміру основних і складових додаткових видів грошового забезпечення надати ОСОБА_1 та Головному управлінню пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення з 5.3.2022 року для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, дослідивши зміст позовних вимог та підстави позову, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити, з огляду на таке.

Як зазначив позивач в позовній заяві, що Дніпропетровський окружний адміністративний суд по справі №160/16302/22 від 21 грудня 2022 року своїм рішенням визнав протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2022 року для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Суд зобов`язав Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України підготувати та надати до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2022року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 9.4.1992року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20.12.1991року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 30.8.2017року №704 Про грошове забезпечення

військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1.01.2022 року відповідно, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплати підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 1.02.2022 року відповідно.

Як зазначив позивач, не виконавши рішення суду, ДОТЦК та СП 16 лютого 2023 року у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача на 1.01.2022 року надав розмір лише основних видів грошового забезпечення пенсії за посадою заступника командира корпусу з тилу - начальника тилу армійського корпусу, а саме: - посадовий оклад (за 54-м тарифним розрядом) - 13700 грн.; - оклад за військовим званням - 2080 грн., чим підтвердив можливість повного розрахунку, з урахуванням розміру складових додаткових видів грошового забезпечення, для перерахунку пенсії.

Не виконавши рішення суду, порушивши всі вимоги законодавства України стосовно військовослужбовців і їх пенсійного забезпечення ДОТЦК та СП безпідставно знизив розмір розрахунку складових додаткових видів грошового забезпечення, а саме, - премію з 35% зменшив до 10% посадового окладу, а надбавку за особливості проходження служби, взагалі не врахував.

Слід зауважити, що розгляд поданого позову по суті буде передбачати надання правової оцінки порядку виконання відповідачем рішення по справі №160/16302/22 від 21 грудня 2022 року.

Натомість, частина перша статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (статті 382); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383); визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287).

Слід звернути увагу, що зазначені вище положення Кодексу мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Контроль за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши предмет позову, суддя дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового акта (рішення по справі №160/16302/22 від 21 грудня 2022 року).

Відтак, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту фактично є однією із форм контролю за виконанням рішення по справі №160/16302/22 від 21 грудня 2022 року.

Отже, спір у справі є тотожним спору у справі № 160/16302/22, оскільки виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вищевказані висновки суду узгоджуються з висновками постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

За приписами пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на те, що рішення по справі №160/16302/22 від 21 грудня 2022 року, набрало законної сили, є таким, що прийняте судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

За правилами частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.В. Єфанова