Справа № 420/14217/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.,

представника позивача Панчошака О.Д.

представника відповідача Рудь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 01.12.2017; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.11.2015 по 01.12.2017; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 по 01.08.2022; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 по 01.08.2022; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та доплати, регламентованої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно ч. 1 ст. 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням індексації грошового забезпечення та доплати, регламентованої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не видачі трудової книжки ОСОБА_1 з 01.08.2022 по 09.02.2023; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь період затримки з 02.08.2022 по 02.02.2023 з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів (а.с. 129-131).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 07.11.2015 по 01.12.2017 йому не нараховувалась індексація грошового забезпечення, відповідно до Порядку № 1078 та ЗУ «Про Національну поліцію». Також, за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 по 01.08.2022 не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168. Крім того, до грошового забезпечення, з якого здійснювалось нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби не включено такий вид грошового забезпечення, як додаткова винагорода, яку встановлено постановою КМУ № 168 та індексація. Додаткова винагорода має систематичний (щомісячний) характер, а індексація грошового забезпечення, яка є також систематичною входить до складу грошового забезпечення, а тому підлягає включенню до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. При цьому, позивач звільнений зі служби 01.08.2022 року, проте трудову книжку було видано лише 09.02.2023 року. Також, відповідно до ст. 116, 117 КЗпП відповідач повинен виплатити суму середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що 18 жовтня 2017 року постановою КМУ № 782 внесено зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, доповнивши абзац 5 після слова військовослужбовців словом поліцейських. До 18.10.2017 року у Порядку №1078-2003 була відсутня така категорія осіб як поліцейські. За спірний період величина індексу споживчих цін не перевищувала встановлений законом поріг, окрім квітня 2016 року. При цьому, додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 була нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі, що підтверджується наказами, платіжними дорученнями та розрахунковими листами. Крім того, нарахування та виплата одноразової грошової допомоги здійснювалась з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійних характер та премій, а саме посадового окладу, окладу за спеціальним званням підполковник поліції, надбавки за вислугу років, надбавки за специфічні умови проходження служби та премії. Індексація грошового забезпечення не віднесена до складових грошового забезпечення, а тому не входить в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні. Додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 також не є складовою грошовою забезпечення, а є винагородою за несення служби в органах і установах в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Така допомога установлена лише на період воєнного стану, тобто не носить постійний характер, а тому не включається у розрахунок одноразової грошової допомоги. При цьому, особова справа позивача як і інші документи у зв`язку з введенням воєнного стану були евакуйовані. При звільненні позивачу була надана довідка, в якій повідомлено, що трудова книжка буде видана після завершення воєнного стану та поверненні особових справ та він не заперечував проти цього. Крім того, вимога про виплату середнього заробітку за весь період затримки є передчасною. Позивач не надав жодних доказів, що відповідачем порушено виплату належних йому сум при звільненні у передбачені законом строки за відсутності спору про їх розмір.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, а представником відповідача заперечення, в яких представники сторін зазначили доводи викладені в позовній заяві та відзиві, відповідно.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26 грудня 2022 року прийнято ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог (вхід. № ЕА/6114/23 від 27.02.2023).

Ухвалою суду від 20 березня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року витребувано від Головного управління Національної поліції в Одеській області належним чином завірені витяги з наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області про встановлення та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 серпня 2022 року, а також за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01 липня 2022 року по 01 серпня 2022 року; розрахунок суми додаткової винагороди ОСОБА_1 , виплаченої за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01 липня 2022 року по 01 серпня 2022 року; інформацію та належним чином завірені копії документів на підтвердження нарахування та виплати (дат виплати) ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01 липня 2022 року по 01 серпня 2022 року; належним чином завірену копію Методичних рекомендацій щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168; інформацію та належним чином завірені копії документів щодо дати остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 ; інформацію та належним чином завірені копії документів на підтвердження евакуації (дати евакуації) особової справи та трудової книжки ОСОБА_1 , інформацію та належним чином завірені копії документів на підтвердження дати повернення особової справи та трудової книжки ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, інформацію та належним чином завірені копії документів на підтвердження можливості чи причин неможливості повернення особової справи та трудової книжки ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області станом на дату звільнення, а також розрахунок складових виплаченої при звільненні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні (з урахуванням всіх надбавок, додаткових виплат, тощо), у разі неможливості надання витребуваних копій документів надати письмову інформацію із зазначенням причин, та зупинено провадження по справі для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 27 червня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1319 о/с від 01.08.2022 року ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про Національну поліцію, звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 за станом здоров`я (через хворобу) з 01.08.2022 року (а.с. 17, 82).

Листом від 17.10.2022 року № 14/15аз Головним управлінням Національної поліції в Одеській області на адвокатський запит повідомлено, що УФЗБО ГУНП в Одеській області не має підстав для проведення нарахування одноразової грошової допомоги з включенням таких складових, як сума індексації грошового забезпечення на останній місяць звільнення та додаткової винагороди, так як вони не являються складовими грошового забезпечення поліцейського, які призводять до збільшення грошового забезпечення в межах планових граничних розмірів витрат. Одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 нарахована відповідно до ст. 9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у сумі 174738,32 грн. (з грошового забезпечення у місяці звільнення, тобто 21842,29 грн. х 50 % х 16 років) (а.с. 39-40).

Також, листом від 17.10.2022 року № 14/160/аз Головним управлінням Національної поліції в Одеській області на адвокатський запит повідомлено, що наказом від 26.08.2022 № 1435 о/с ОСОБА_1 встановлена додаткова винагорода за період з 24.06.2022 по 18.07.2022 у розмірі 25000 грн., яка нарахована та виплачена у серпні 2022; наказом від 27.09.2022 № 1588 о/с ОСОБА_1 встановлена додаткова грошова винагорода за період з 19.07.2022 по 23.07.2022 у розмірі 5000 грн. та за період 24.07.2022 по 22.08.2022 у розмірі 9000 грн. (з 24.07.2022 по день звільнення 01.08.2022), яка нарахована та виплачена у вересні 2022 року (а.с. 40 з.б. - 41).

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до ст. 2 ЗУ Про індексацію грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 5 ЗУ Про індексацію грошових доходів населення (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 6 ЗУ Про індексацію грошових доходів населення у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно ст. 4 ЗУ Про індексацію грошових доходів населення (в редакції до внесення змін Законом № 911-VIII від 24.12.2015) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до ст. 4 ЗУ Про індексацію грошових доходів населення (в редакції після внесення змін Законом № 911-VIII від 24.12.2015) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції від 15.12.2015р. в розмірі 101 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

За таких підстав, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Згідно п. 2 Порядку № 1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 р. № 782 внесено зміни до пункту Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова військовослужбовців словом , поліцейських.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 07.11.2015 року по 01.12.2017 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 41 з.б. 42, 88-89).

В той же час, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських здійснюється з листопада 2017 року, тобто після набрання чинності постановою КМУ № 782 від 18.10.2017 року, оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України Про Національну поліцію та Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 16 липня 2020 року по справі № 2140/1763/18 (адміністративне провадження № К/9901/12469/19).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 року по 01.12.2017 року, а тому слід зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 01.12.2017 року.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та доплати, регламентованої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби згідно ч. 1 ст. 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням індексації грошового забезпечення та доплати, регламентованої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно п. 3 Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктами 1, 6 розділу VI Порядку № 260 визначено, що поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Верховний Суд в постанові від 03.04.2019 року по справі № 638/9697/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення має враховуватися у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених із військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому разі неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Таким чином, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини одноразової грошової допомоги при звільненні.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звільнення зі служби позивачу, ОСОБА_1 , нараховувалась та виплачувалася в складі грошового забезпечення індексація грошового забезпечення (а.с. 44 з.б., 83).

Разом з тим, індексація грошового забезпечення не була включена до складу грошового забезпечення, з якого нараховувалась та виплачувалась одноразова грошова допомога при звільненні (а.с. 111, 217).

За таких підстав, суд дійшов висновку, щодо неправомірності дій Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення.

Що стосується включення до складу одноразової грошової допомоги при звільненні додаткової винагороди, виплату якої передбачено постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації .

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України № 7168 від 16.03.2022 воєнний стан продовжений до 25.04.2022.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 5/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

При цьому, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 168 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов, зокрема, на період дії воєнного стану та пропорційно часу участі в інших заходах в умовах особливого періоду.

Тобто, вказана додаткова винагорода має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників) в сумі до 30000,00 грн.

В той же час, з аналізу приписів Порядку № 260 та ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» слідує, що до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

Крім того, будь-яких змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та Порядку №260 із питання включення додаткової винагороди, визначеної постановою № 168, до складу грошового забезпечення поліцейських не вносилось.

Таким чином, доводи позивача щодо того, що додаткова винагорода має систематичний характер та повинна бути включена до одноразової грошової допомоги при звільненні, є неспроможними та спростовуються зібраними по справі доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що додаткова винагорода поліцейським на період дії воєнного стану не є складовою частиною грошового забезпечення поліцейських, а тому у відповідача відсутні підстави для включення до складу одноразової грошової допомоги при звільненні додаткової винагороди, виплату якої передбачено постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

За таких підстав, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, позивач серед іншого просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 по 01.08.2022; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 по 01.08.2022.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.03.2022 року № 607 о/с встановлено додаткову винагороду поліцейським ГУНП в Одеській області за період служби з 24 лютого по 25 березня 2022 року у розмірі до 30000 грн., зокрема ОСОБА_1 (а.с. 201, 235-236).

Додаткова грошова винагорода згідно наказу від 25.03.2022 року № 607 о/с була виплачена ОСОБА_1 в квітні 20222 року, що підтверджується відомістю про перерахування та платіжним дорученням (а.с. 207-208).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26.08.2022 року № 1435 о/с встановлено додаткову винагороду поліцейським ГУНП в Одеській області за період служби з 24 червня 2022 року до 18 липня 2022 року у розмірі до 30000 грн., зокрема ОСОБА_1 (а.с. 205, 243-244).

Додаткова грошова винагорода згідно наказу від 26.08.2022 року № 1435 о/с була виплачена ОСОБА_1 в серпні 20222 року, що підтверджується відомістю про перерахування та платіжним дорученням (а.с. 209-210, 215-216, 230-233)

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27 вересня 2022 року № 1588 о/с встановлено додаткову винагороду поліцейським ГУНП в Одеській області за період служби з 19 липня 2022 року до 23 липня 2022 року, з 24 липня 2022 року до 22 серпня 2022 року та з 23 серпня 2022 року до 21 вересня 2022 року у розмірі до 30000 грн., зокрема ОСОБА_1 (а.с. 206, 245-248).

Додаткова грошова винагорода згідно наказу від 27 вересня 2022 року № 1588 о/с була виплачена ОСОБА_1 в вересні 20222 року, що підтверджується відомістю про перерахування та платіжним дорученням (а.с. 211-214).

Тобто, додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 року по 01.08.2022 року була нарахована та виплачена позивачу та отримана ним, а тому доводи позивача щодо того, що йому не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода за вказаний період є неспроможними та спростовуються зібраними по справі доказами.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 по 01.08.2022; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 24 лютого 2022 року по 01 березня 2022 року та з 01.07.2022 по 01.08.2022 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не видачі трудової книжки ОСОБА_1 з 01.08.2022 по 09.02.2023.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 вказаного Кодексу.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1319 о/с від 01.08.2022 року ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про Національну поліцію, звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 за станом здоров`я (через хворобу) з 01.08.2022 року (а.с. 17, 82).

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2022 року позивачу видано довідку, якою повідомлено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим особові справи працівників поліції ГУНП в Одеській області евакуйовані, таким чином видати трудову книжку, військовий квиток на даний час не являється можливим. Трудова книжка та матеріали щодо звільнення будуть видані після, зокрема, повернення особових справ (а.с. 149).

Тобто, трудова книжка не була видана позивачу в день звільнення з поважних причин.

При цьому, довідка від 01.08.2022 року отримана позивачем, про що свідчить його підпис. Будь-яких зауважень щодо обставин, викладених у вказаній довідці ОСОБА_1 не зазначив (а.с. 149).

Трудова книжка та військовій квиток були видані ОСОБА_1 09.02.2023 року, про що свідчить підпис, який також вчинений без будь-яких зауважень (а.с. 148).

За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області що не видачі трудової книжки ОСОБА_1 з 01.08.2022 по 09.02.2023 задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь період затримки з 02.08.2022 по 02.02.2023 з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, що була підтримана у постанові від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, висловлено правову позицію, відповідно до якої статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 26 січня 2022 року по справі № 240/12167/20, який є обов`язковим для суду в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 в справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

За таких підстав, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь період затримки з 02.08.2022 по 02.02.2023 з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, є передчасними, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенні шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 року по 01.12.2017 року; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 01.12.2017 року; визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 року по 01.12.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 01.12.2017 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 07 липня 2023 року.

Суддя О.А. Левчук