Справа № 420/1436/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1436/21

Головуючий І інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 25.05.2023р.) про заміну стягувача у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області стосовно відмови йому у перерахунку пенсії з 01.04.2019р. з врахуванням при її обчисленні відповідно до ст.ст.43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно з довідкою Адміністрації Держприкордонслужби від 02.10.2020р. №11/2422 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог вказаної вище Постанови КМУ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019р. його пенсію на підставі довідки Адміністрації Держприкордонслужби від 02.10.2020р. №11/2422 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, з врахуванням при її обчисленні у відповідності до ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень вказаної вище Постанови із розрахунку: посадовий оклад - 3170 грн.; оклад за військовим званням (старший прапорщик) - 1020 грн.; надбавка за вислугу років - 2095 грн. та розраховані на підставі них розміри додаткових видів грошового забезпечення за його посадою, а саме: надбавка за особливості проходження служби - 1257 грн.; премія - 3328,50 грн.; надбавка за кваліфікацію - 95,10 грн.; всього - 10965,60 грн., з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На підставі довідки від 02.10.2020р. за №11/2422, виданої Адміністрацією Держприкордонслужби, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку основного розміру його пенсії, однак ГУ ПФУ в Одеській області протиправно та безпідставно не було здійснено відповідного перерахунку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2021р. позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з 01.04.2019р. з врахуванням при її обчисленні відповідно до ст.ст.43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно з довідкою Адміністрації Держприкордонслужби від 02.10.2020р. №11/2422 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019р. у відповідності до вказаної Постанови. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019р. пенсію позивача на підставі довідки Адміністрації Держприкордонслужби від 02.10.2020р. №11/2422 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, з врахуванням при її обчисленні у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень вказаної вище Постанови із розрахунку: посадовий оклад - 3170 грн.; оклад за військовим званням (старший прапорщик) - 1020 грн.; надбавка за вислугу років - 2095 грн. та розраховані на підставі них розміри додаткових видів грошового забезпечення за посадою ОСОБА_1 , а саме: надбавка за особливості проходження служби - 1257 грн.; премія - 3328,50 грн.; надбавка за кваліфікацію - 95,10 грн.; всього - 10965,60 грн. з урахуванням виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір на загальну суму 840,80 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили - 20.04.2021р.

14.05.2021р. на виконання рішення суду позивачу були видані виконавчі листи.

22.05.2023р. ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні за виконавчим документом у справі №420/1436/21, у зв`язку зі смертю «стягувача» (позивача) ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (постановленою в порядку письмового провадження) заяву ОСОБА_2 - задоволено повністю та проведено заміну стягувача ОСОБА_1 на ОСОБА_2 за виконавчими листами Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2021р. у справі №420/1436/21.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач 12.06.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2023р. та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2023р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

28.06.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 , як дружина позивача, має право на одержання сум пенсії, не отриманих пенсіонером, незалежно від того, чи забезпечується заявниця пенсією у разі втрати годувальника.

Доводи ж апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області ґрунтуються на тому, що долучені до матеріалів заяви ОСОБА_2 документи не підтверджують той факт, що вона набула право на все майно (або його відповідну частину) позивача - ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, відсутні підстави для заміни в цій справі сторони її правонаступником. Натомість, як зазначив відповідач, належним доказом правонаступництва заявника та підставою для її заміни сторони правонаступником, може вважатися наявність документів, визначених законом, про те, що права та обов`язки померлого ОСОБА_1 перейшли до заявника, а саме виданого на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину.

У світлі доводів апеляційної скарги та обставин даної справи, судова колегія звертає увагу, що згідно з ч.1 ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими згідно з цим Законом, а також рішеннями, які у відповідності до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.15 Закону № 1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник. Стягувачем є фізична або ж юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

У разі ж вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

При цьому, для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч.5 ст.15 Закону №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця чи за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням законної сили судовим рішенням або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на даній стадії набувають відповідної процесуальної якості, а також користуються правами та несуть певні обов`язки, які зумовлені статусом сторони.

На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження та заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому, законодавством встановлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

За правилами ст.52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи 3-ї особи у відносинах, стосовно яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони або третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво, в розумінні ст.52 КАС України, допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Тобто, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (ст.52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

До того ж, аналогічну позицію з цього питання висловила і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у своїй постанові від 26.06.2019р. у справі №905/1956/15.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні варто розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

При цьому, Закон №1404-VIII не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, надає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII).

Так, як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, предметом спору у даній справі була протиправність відмови ГУ ПФУ в Одеській області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку його пенсії у відповідності до довідки Адміністрації Держприкордонслужби від 02.10.2020р. №11/2422, з 01.04.2019р.

Як вже зазначалося вище, 19.03.2021р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду ГУ ПФУ в Одеській області було зобов`язано перерахувати та виплатити з 01.04.2019р. позиваіу пенсію відповідно до довідки Адміністрації Держприкордонслужби від 02.10.2020р. №11/2422 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. відповідно до вимог чинного законодавства.

Однак, в подальшому, як стало відомо, 26.01.2021р. позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (актовий запис №1293), виданим 28.01.2021р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

28.07.2021р. заявнику - ОСОБА_2 (т.б. дружині) видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №683 та №684, спадкового майна ОСОБА_1 .

Окрім того, варто зазначити й про те, що вказане вище рішення суду набрало законної сили ще 20.04.2021р., проте матеріали справи не містять жодних доказів того, що ГУ ПФУ в Одеській області в повному обсязі виконало судове рішення від 19.03.2021р. у справі №420/1436/21.

Навпаки, факт не повного виконання судового рішення підтверджується листом ГУ ПФУ в Одеській області від 06.03.2023р. №4546-3641/Г-03/8-1500/23, в якому відповідач зазначив, що підстав для проведення перерахунку пенсії за вказаним судовим рішенням не має.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам цієї справи, суд апеляційної інстанції вказує на те, що відповідно до ст.1216 ЦК України, «спадкуванням» є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.ст.1218,1219 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права, право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу.

Статтею 1227 ЦК України закріплено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у постановах від 13.03.2019р. у справі №484/3648/16-а, від 29.04.2021р. у справі №826/17923/18, від 15.06.2022р. у справі №640/5942/21 та від 18.10.2020р. у справі №640/2868/22.

Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим же Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначений підхід до врегулювання спірних правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

Отже, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у вказаний проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат, у даному випадку пенсії, передаються членам сім`ї спадкодавця.

При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу ПФУ, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Аналогічна позиція також висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018р. у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019р. у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019р. у справі №617/7748/12, від 08.08.2019р. у справі №127/2-а-11792/11 та від 27.08.2020р. у справі №804/536/18.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 , як член сім`ї (дружина) померлого ОСОБА_1 , має право на виплату їй сум пенсії, призначеної позивачу за Законом №2262-ХІІ, перерахованої за його життя на виконання судового рішення від 19.03.2021р. у справі №420/1436/21.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правовірність висновків суду 1-ї інстанції та не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.52,308,311,315,317,321,322,325,328 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 07.07.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко