Справа № 120/2067/22-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2067/22-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

05 липня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Кушнір В. В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Рябокінь Р.П.,

представника відповідача: Савелової М.М.,

державного виконавця: Плахотнюк Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Вінницькій області, Комісії зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Комісії зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області, Управління Держпраці у Вінницькій області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_2 за формою Н-1/НП, що затверджений 04.08.2021; зобов`язати Комісію зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області скласти Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося із завідувачем консультативного відділення Комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" ОСОБА_2 за формою Н-1/П, у якому відобразити, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2022 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасувано Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_2 за формою Н-1/НП, що затверджений 04.08.2021.

Зобов`язано Комісію зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області скласти Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося із завідувачем консультативного відділення Комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" ОСОБА_2 за формою Н-1/П, у якому відобразити, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Н.Ю. від 20.03.2023 ВП №71330841 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №120/2067/22 виданого 23.01.2023 щодо зобов`язання Комісію зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання Управління Держпраці у Вінницькій області скласти Акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося із завідувачем консультативного відділення Комунального некомерційного підприємства Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" Колодько Вікторем Сергійовичем за формою Н-1/П, у якому відобразити, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої респіраторної короновірусної інфекції COVID-19, інфікування якою пов`язане з виконанням останнім своїх професійних обов`язків.

24.03.2023 Управління Держпраці у Вінницькій області подало до суду першої інстанції заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Управління Держпраці у Вінницькій області з питань праці подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач та її представник в судовому засіданні заперечили доводи апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник Управління Держпраці у Вінницькій області в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову про задоволення заяви в порядку ст. 374 КАС України.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Плахотнюк Н.Ю. в судовому засіданні заперечила доводи апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р., «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження виконавче провадження" як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частинами 1, 2 ст.374 КАС України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за судовим рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за судовим рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі судове рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Тобто, чинним законодавством чітко визначено перелік підстав, за наявності яких можливо визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Згідно частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Колегія суддів зазначає , що заявником не вказано підстав, передбачених ст.374 Кодексу адміністративного судочинства України для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заявник не довів належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами наявність матеріально-правових або процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Також судом не встановлено інших причин, які б давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законодавством підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 липня 2023 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Ватаманюк Р.В.