Справа № 380/3365/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3365/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2) у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 30.01.2023 №89 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 з часу звернення із заявою від 24.01.2023 починаючи з 24.01.2023, яку обчислювати у розмірі 60% від заробітку за грудень 2022 року, вказаного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №76-ф від 24.01.2023 та №77-ф від 24.01.2022.

Ухвалою від 24.02.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 24.01.2023 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії як державному службовцю відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» №3723. Позивач стверджує, що на час звернення до відповідача позивач має всі умови щодо стажу державної служби, визначеного п.10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 та щодо віку і страхового стажу, визначеного ч.1 ст.37 Закону №3723. Зазначає, що за наслідками розгляду заяви пенсійний орган прийняв рішення, яким відмовив у перерахунку її пенсії з мотивів недостатності стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а саме при мінімальному стажі 20 років станом на 01.05.2016, який є умовою для призначення пенсії.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування до стажу державної служби період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VIII неправомірною.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що з 01.05.2016 набув чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VIII, яким визначено право на призначення пенсій відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, для осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Пунктом 10, 12 Прикінцевих положень Закону №889 передбачено призначення пенсій за віком відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу » №3723 наступним особам: - державним службовцям, які на день набрання чинності Закону №889 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах державних службовців, визначених ст.25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; - державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсій відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Зауважує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону та Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Позивач, в період роботи в органах місцевого самоврядування обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоєно ранг посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця. Стверджує, що такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців, а відтак, період роботи з 04.07.2001 не зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723. Відтак, оскільки у позивача відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889 (посади, на яких працює позивач з 04.07.2001 не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців), а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадової особи органу місцевого самоврядування дія Закону №889 не поширюється, підстав для переходу на пенсію за віком відповідно до Закону №3723 немає.

Відповідач 2 заперечує щодо заявлених позовних вимог, стверджує, що пунктом 10. 12 розділу ХІ «Прикінцеві і перехідні положення» ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 мають особи, які на день набрання чинності Закону №889: - мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; - на день набрання чинності Закону №889 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах державних службовців, визначених ст.25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Зауважує, що ст.25 Закону №3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлено ранги державних службовців. Якщо цією статтею не визначено конкретний державний орган, посади в якому віднесено до відповідних категорій посад державної служби, при визначенні права особи на пенсію державного службовця слід керуватися нормативно-правовими актами , якими в подальшому було віднесено такий орган та посади до посад державної служби. Стверджує, що станом на 01.05.2016 стаж ОСОБА_1 на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби визначених ст.25 Закону та актами Кабінету Міністрів України складає менше 20 років, що не дає право на пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу». Оскільки у позивача відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889 (посади, на яких працює позивач з 04.07.2001 не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців), а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадової особи органу місцевого самоврядування дія Закону №889 не поширюється, підстав для переходу на пенсію за віком відповідно до Закону №3723 немає. В той час, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону №1058.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що не заперечується сторонами по справі.

24.01.2023 позивач звернулась до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 30.01.2023 о/р №89 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відмова вмотивована наступним: «...При всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх наданих документів виявлено, що провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 немає можливості в зв`язку з відсутністю права, оскільки станом на 1 травня 2016 року заявниця набула менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (в наявності 16 років 7 місяців 3 дні)…».

Не погодившись із відмовою, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні правові норми.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон №3723-XII).

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зі змісту наведених норм видно, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 від 22.08.1984 НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи судом встановлено, що позивачка перебувала на посадах:

- 01.08.1991 призначена на посаду спеціаліста з питань інформації та соціологічних досліджень комітету у справах молоді виконкому Львівської міської Ради народних депутатів;

- 12.01.1993 переведена на посаду інструктора спеціаліста 1 категорії відділу роботи з молоддю міської адміністрації;

- 01.05.1994 - прийняла присягу державного службовця, посада віднесена до 6 категорії, присвоєно 13 ранг державного службовця;

- 02.09.1995 - переведена на посаду інструктора спеціаліста 1 категорії відділу роботи з молоддю департаменту соціального обслуговування і захисту населення Львівського міського виконкому; 20.01.1998 присвоєно 12 ранг державного службовця; 29.03.1999 звільнена з посади;

- 29.03.1999 призначена за переводом на посаду спеціаліста 1 категорії організаційного відділу департаменту організаційного та інформаційного забезпечення; 01.03.2000 присвоєно 11 ранг державного службовця 6 категорії;

- 01.03.2000 переведена на посаду головного спеціаліста організаційного відділу;

- 04.07.2001 посада віднесена до 6 категорії посад органів місцевого самоврядування, присвоєна 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, складена присяга;

- 14.08.2002 переведена на посаду головного спеціаліста сектору організаційної роботи організаційного відділу міської ради;

- 04.01.2007 переведена на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради; 23.04.2008 звільнена з роботи за угодою сторін;

- 24.04.2008 призначена на посаду головного спеціаліста відділу координації вищих навчальних закладів за конкурсом;

- 20.02.2012 переведена на посаду начальника відділу координації діяльності вищих навчальних закладів та науки за результатами стажування, присвоєно 10 ранг державних службовців; 29.12.2012 звільнена із займаної посади;

- 02.01.2013 прийнято на посаду начальника відділу координації діяльності вищих навчальних закладів і науки управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки у порядку переведення; 25.08.2013 звільнено із займаної посади;

- 16.08.2013 прийнято на посаду начальника відділу координації діяльності вищих навчальних закладів і науки управління професійно-технічної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської облдержадміністрації; 18.02.2014 присвоєно 9 ранг державного службовця в межах посад віднесених до 5 категорії;

- 20.01.2016 призначено на посаду заступника начальника відділу професійної освіти, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки управління дошкільної, загальної середньої, професійної освіти, соціального захисту, позашкільної та виховної роботи, координації діяльності вищих навчальних закладів і науки Департаменту освіти і науки Львівської облдержадміністрації; 01.05.2016 присвоєно 6 ранг державного службовця в межах посад в межах 6 категорії посад державної служби; 19.01.2017 звільнена із займаної посади;

- 23.01.2019 30.08.2019 робота в КПЛОР ЛОУЦ на посаду старшого методиста;

- 01.07.2021 призначена на посаду головного державного інспектора відділу нагляду в АПК та СКС Управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки;

- 23.07.2021 переведена на посаду головного спеціаліста відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у Львівській області Управління з питань праці із збереженням 6 рангу державного службовця; 19.05.2022 звільнена із займаної посади;

- 20.05.2022 23.01.2023 робота на посаді головного спеціаліста відділу методології та організації роботи з обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Отже, згідно записів в трудовій книжці позивачки ОСОБА_1 у період з 01.08.1991 по 19.01.2017 безперервно перебувала на посадах в Львівській міській раді та Львівській облдержадміністрації.

Проте, як встановлено судом, відповідачем відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», оскільки станом на 01.05.2016 її стаж на посадах державної служби складає 16 років 07 місяців 3 дні (що є не достатнім стажем згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889) та вона не займала посади державної служби, а була посадовою особою органу місцевого самоврядування (як передбачено п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889).

Тобто, фактичною підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є відсутність у неї права на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» №3723-XII, оскільки 1) не має 20 років стажу на посадах віднесених до посад державної служби (станом на 01.05.2016); 2) посада на якій працювала ОСОБА_1 станом на 01.05.2016, а саме: посади осіб органів місцевого самоврядування, не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Суд не погоджується з позицією пенсійного органу, зважаючи на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 01.05.2016 (далі - Порядок №622).

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Приписами пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі Порядок №239).

Разом з тим, пунктом 1 Порядку №239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до:

- шоста категорія - посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Тобто, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III).

Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 закону України "Про державну службу" №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, посилання відповідача на те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, лише до 04.07.2001 р. є необґрунтованими.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 11.04.2023 по справі №1.380.2019.003855.

Суд приходить до висновку про те, що позивач має право на зарахуванням періоду роботи з 04.07.2001 по 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889) до стажу, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Необхідно зазначити, що відповідач 1 у своєму рішенні стверджує, що на час набрання чинності Законом №889 (01.05.2016) стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби визначених ст.25 Закону та актами Кабінету Міністрів України складає менше 20 років, що є не достатнім для призначення пенсії позивачу відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Проте, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1991 по 01.05.2016 працювала на різних посадах, в Львівській міській раді та Львівській облдержадміністрації, відтак стаж її роботи на посадах віднесених до посад державної служби станом на 01.05.2016 становив більш як 20 років.

Таким чином, позивачем дотримано всіх необхідних вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII для призначення їй пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723-ХІІ, зокрема. вік позивачки - 60 років, стаж державної служби - понад 20 років, страховий стаж - понад 30 років (що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 ).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно прийнято рішення від 30.01.2023 о/р №89, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII згідно заяви від 24.01.2023.

Згідно з частинами 1,2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

На підставі викладеного, суд вважає протиправним рішення від 30.01.2023 о/р №89 про відмову в переході на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державного службовця, відтак порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби роботу на посадах в Львівській міській раді та Львівській облдержадміністрації з 01.08.1991 по 19.01.2017.

Щодо способу захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення зобов`язального характеру, то суд зазначає таке.

23 вересня 2016 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01.05.2016.

Згідно з п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою КМУ від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», пенсія призначається особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Постановою Кабміну України № 622 передбачено, що у разі відсутності посад державної служби в органі, де працювала особа (до таких посад належить посада помічника-консультанта), довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики, за погодженням із Національної державною службою та при цьому, звертається увага, що 21.07.2017, набув чинності порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 № 750, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за №766/30634.

Суд зазначає, що довідки, видані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.01.2023 №77-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та від 24.01.2023 №76-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відповідають вищевказаному Порядку.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Поряд з цим, перелік способів захисту порушених прав викладений у ст. 245 КАС України не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення, за наявності всіх встановлених законом умов для переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як територіальний орган за місцем звернення та обслуговування позивача, зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби роботу на посадах в Львівській міській раді та Львівській облдержадміністрації з 01.08.1991 по 19.01.2017 та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, на підставі довідок, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.01.2023 №77-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та від 24.01.2023 №76-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), починаючи з 24.01.2023 (дати звернення позивача із заявою).

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 30.01.2023 о/р №89, яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10) зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на посадах в органах місцевого самоврядування з 01.08.1991 по 19.01.2017 та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, на підставі довідок, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.01.2023 №77-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та від 24.01.2023 №76-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), починаючи з 24.01.2023 (дати звернення позивача із заявою).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( місцезнаходження: 10003, м.Житомир, вул.О.Ольжича, 7).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.