Справа № 240/6221/23
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/6221/23
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського військовий інститут ім. С.П.Корольова про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати відповідача зарахувати період навчання у Київському військовому ліцею імені Івана Богуну з 17 серпня 1998 року по 15 червня 2001 року до загальної вислуги років у Збройних силах України .
Заявлені до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова вимоги, позивач обґрунтовує тим, що йому безпідставно відмовлено у зарахуванні до його загальної вислуги років військової служби навчання у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуну. Вважає, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу, в тому числі військового ліцею, вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Наголошує, що військовий ліцей - це заклад, який є складовою частиною системи військової освіти, а тому навчання в такому закладі повинне зараховуватися до загальної вислуги років військової служби.
Ухвалою судді відкрите провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що навчання позивачем у ліцеї передувало вступу до вищого навчального закладу та здійснювалося з метою підготовки до подальшого вступу на навчання до вищого військового закладу, а тому не може вважатися безпосередньою військовою службою.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію учасників справи викладену у заявах по суті та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає за необхідне вказати наступне.
Встановлено, що у період з 17 серпня 1998 року по 15 червня 2001 року ОСОБА_1 навчався в Київському військовому ліцею імені Івана Богуну.
Після відбуття канікулярної відпустки безпосередньо після закінчення Київського військового ліцею імені Івана Богуну вступив та 12 липня 2001 року зарахований до Житомирського військового інституту радіоелектроніки.
На даний момент позивач проходить військову службу у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова, що підтверджується витягом із його послужного списку, який міститься в матеріалах справи.
30.01.2023 позивач звернувся з рапортом до командування Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова з проханням зарахувати йому навчання у Київському військовому ліцею імені Івана Богуну до загальної вислуги років військової служби.
У відповідь на подану заяву позивач отримав відмову, викладену у листі № 519/608 від 09.02.2023 мотивовану вичерпним переліком видів військової служби до якого навчання у ліцеях не відноситься, оскільки таке навчання здійснювалося лише з метою підготовки для подальшого вступу на навчання у військовий навчальний заклад, а тому не може вважатися безпосередньо військовою службою.
Отриману відмову у зарахуванні до його загальної вислуги років військової служби навчання у ліцеї позивач вважає протиправною, що і слугувало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
В силу дії частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За обставин цієї справи Закон №2232-XII та інші нормативно-правові акти судом застосовуються відповідно до їх редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин дату вступу позивача до ліцею (15.08.1996 року). Суд наголошує на тому, що в силу незворотності дії нормативно-правових актів (ст. 58 Конституції України) існування на момент початку навчання позивача у ліцеї положень законодавства, які б давали підстави для висновку про належність такого навчання до військової служби, є достатньою підставою для зарахування такого періоду навчання до строку військової служби незалежно від наступних змін законодавства.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон №2232-XII.
Частиною третьою статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання чи для інших військових потреб за межі України.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №2232-XII військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад, склад прапорщиків (мічманів), офіцерський склад. Кожному військовослужбовцю і військовозобов`язаному присвоюється військове звання.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №2232-XII військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються в штатах військових частин, кораблів, органів управління, установ, військово-навчальних закладів.
Частиною першою ст. 7 Закону №2232-XII встановлено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані під час зборів носять військову форму одягу з відзнаками відповідно до військових звань і роду військ (служби).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2232-XII допризовна підготовка включає військову, прикладну фізичну, медико-санітарну, психологічну підготовку та підготовку з цивільної оборони і проводиться викладачами допризовної підготовки в навчально-виховних закладах: школах, гімназіях, ліцеях, інших видах загальноосвітніх закладів, починаючи з передвипускного класу, а також у професійних навчально-виховних закладах та вищих навчальних закладах: технікумах, коледжах, училищах в період здобуття загальної середньої освіти за програмами, затверджуваними Міністерством освіти України за погодженням з Міністерством оборони України.
Громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно (ч. 1 ст. 12 Закону №2232-XII).
Порядок проходження громадянами України військової служби визначається цим Законом, Положенням про проходження військової служби громадянами України та іншими законодавчими актами (ч. 1 ст. 22 Закону №2232-XII).
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком перебування на військовій службі вважається: день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
Аналогічна норма містилася в абз. 4 п. 4 розділу І Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року №174/93 (далі Положення №174/93).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону №2232-XII громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19.08.1992 року №490 (далі Постанова №490) з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи створено:
Київський військовий ліцей на базі Київського суворовського військового училища. Навчання розпочати з 1 вересня 1992 року;
Львівський військовий ліцей з присвоєнням йому імені Героїв Крут на базі Львівської спеціальної школи-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою. Навчання розпочати з 1 вересня 1992 року;
ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою на базі:
- Донецького вищого військово-політичного училища інженерних військ і військ зв`язку імені генерала армії ОСОБА_2 . Навчання розпочати з 1 вересня 1994 року.
Вищевказана норма втратила чинність на підстави постанови Кабінету Міністрів України «Про військові ліцеї та ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою» від 13.06.1996 року №643 (далі Постанова №643), пунктом 2, 3 якої передбачено: з метою забезпечення якісної підготовки молоді до вступу у військові вищі заклади освіти підтримати пропозиції Міністерства оборони, Дніпропетровської, Донецької, Луганської, Львівської та Чернігівської обласних державних адміністрацій, погоджені з відповідними міністерствами і відомствами, про передачу загальнодержавного майна у власність: Донецької області - Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. Залишити за Міністерством оборони функції навчально-методичного керівництва з військових питань, регулювання набору до ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою та розподілу їх випускників для вступу до військових вищих закладів освіти, забезпечення зазначених ліцеїв військовим речовим майном, технікою і спорядженням за рахунок коштів місцевого бюджету
З системного тлумачення вищевикладених положень законодавства суд приходить до наступних висновків.
Верховний Суд та Верховний Суд України неодноразово вказували, що відповідно до Постанови №490 військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. Вказаною постановою затверджено перелік вищих навчальних закладів, в яких здійснюватиметься військова підготовка студентів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах від 19.12.2019 року у справі №540/902/19, 12.12.2019 року у справі №818/1880/18, від 16.04.2013 року у справі №21-107а13, від 1.10.2013 року у справі №21-330а13.
Станом на час виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону №2232-XII чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.
Аналогічний правовий висновок сформовано Касаційним адміністративним судом у постанові від 31.10.2019 року у справі №1.380.2019.000865 щодо особи, яка розпочала навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в 1994 році, при цьому цей висновок є релевантним до обставин цієї справи, оскільки зміни Закону №2232-XII у відповідний період часу (до моменту вступу до ліцею позивача) правовий статус ліцеїв в системі військової освіти не змінювали.
Суд звертає увагу, що системне тлумачення положень Закону №2232-XII вказує на неналежність ліцеїстів до військовослужбовців, а їх навчання - до військової служби, виходячи з неприйняття ліцеїстами Військової присяги на вірність народу України, відсутності в них військового звання, зайняття посади, яка не належить до військових, перебування ліцеїв за межами системи військових навчальних закладів, призначення ліцеїв як місця підготовки вступу до військових навчальних закладів. Відповідно, строк навчання у ліцеї не належить до військової служби.
В свою чергу навчання в ліцеї є різновидом військової допризовної підготовки (ч. 1 ст. 9 Закону №2232-XII), яке здійснюється з метою підготовки до вступу до військових навчальних закладів (ч. 1 ст. 12 Закону №2232-XII)
Більш того, судом вже зроблено висновок про неналежність усіх ліцеїв (військових ліцей, ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою) до військових навчальних закладів, а ліцеїстів до військовослужбовців.
Неналежність навчального закладу, в якому навчалася особа, до військового навчального закладу, у якому особи, що відповідають вимогам Закону №2232-XII проходять військову службу, вказує на відсутність правових підстав для зарахування до загального строку військової служби позивача період навчання його у ліцеї відсутні.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі №818/1880/18, 31.10.2019 року у справі №1.380.2019.000865, від 10.10.2018 року у справі №825/1086/17.
Крім того, варто звернути увагу, що постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393 визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не відноситься.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом при вирішенні подібних спірних правовідносин у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №813/3997/17.
Судом враховано практику судів апеляційної інстанції, в т.ч. постанови: Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 року у справі №440/2677/22, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 року №400/3804/21, Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 року у справі №580/1469/20, Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 року у справі №240/381/20, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 року у справі №857/5784/19 (1.380.2019.000865).
Отже, навчання позивача в період з 17.08.1998 року по 14.06.2001 року у Київському військовому ліцеї ліцеї не є проходженням військової служби, в зв`язку з чим підстави для зарахування відповідного навчання до строку військової служби позивача відсутні. Відповідно, відповідач правомірно не зарахував у строк військової служби позивача період його навчання у ліцеї, відповідні дії не були неправомірними.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовної заяви належить відмовити.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова