Справа № 357/5174/23
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5174/23
Провадження № 2-а/357/62/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії 2АВ №01768249 від 30.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в квітні 2023 року позивач дізнався про відкриття відносно нього виконавчого провадження №71232369 щодо стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення.

21.04.2023 року у відповідь на запит на електронну пошту позивача надійшла постанова серії 2АВ №01768249 від 30.12.2022, згідно якої, інспектор ДПП Зеленська С.В. розглянула дані, зафіксовані в автоматичному режимі, за допомогою технічного засобу Каскад, 032-1219 та установила, що 31.10.2022 року о 10 годині 55 хвилин, за адресою: а/д М-05 Київ-Одеса 28 км + 870 м, особа, яка керувала транспортним засобом «Volvo S80» д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу на 24 км/год., чим порушила пункт 12.9.(б)Правил дорожнього руху України. Позивач вказує про те, що посадові особи ДПП не надіслали постанову за адресою місця реєстрації позивача, крім того транспортний засіб «Volvo S80» д.н.з. НОМЕР_1 , за ним не зареєстровано, та не перебуває у віданні ОСОБА_1 та, що він не є відповідальною особою, яка зазначена у частині першій статті 14-2 КУпАП, тобто не є суб`єктом вчинення правопорушення.

Також у позові вказує про те, що транспортний засіб «Volvo S80» д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за Корпорацією «Індустріальна Спілка Донбасу», що підтверджується листом РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області від 24.10.2022 року №31/5-2213 в/с.

30.03.2021 року ухвалою Господарського суду Донецької області відкрито провадження у справі №905/2199/20 про банкрутство Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» () та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого О.О.Конового.

01.08.2022 року постановою Східного апеляційного господарського суду у справі №905/2199/20 на розпорядника майна покладено повноваження керівника боржника.

15.09.2022 року ухвалою Господарського суду Донецької області у справі №905/2199/20 арбітражного керуючого О.О. Конового відсторонено від виконання повноважень розпорядника майна Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» () та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого В.В. Глеваського (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1724, видане Міністерством юстиції України 20.03.2015).

16.11.2022 року ухвалою Господарського суду Донецької області транспортні засоби, зареєстровані за Корпорацією «Індустріальна Спілка Донбасу», в тому числі вищезазначений транспортний засіб, оголошено в розшук.

Відтак, на момент вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вже вибув з розпорядження Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» та ОСОБА_1 , як виконуючого обов`язки керівника Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу», позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2023 року дану справу передано судді Кошель Б.І.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 04.05.2023 року адміністративнй позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано срок для усунення недоліків.

11.05.203 року засобами електронного зв`язку позивач направив суду клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

08.06.2023 року позивач подав суду заяву /клопотання про зупинення виконавчих дій.

Ухвалою судді від 03.07.2023 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій повернуто без розгляду.

09.06.2023 року Департаментом патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, та заяву про залишення позову без розгляду.

У відзиві Департамент патрульної поліції зазначає, що відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими доводи про те, що позивач не отримував постанову за місцем його реєстрації, що призвело до порушення його прав, та що транспортний засіб «Volvo S80» д.н.з. НОМЕР_1 , за ним не зареєстровано, та не знаходиться в його віданні та, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, вчиненого 31.10.2022 року на а/д М-05 Київ-Одеса 28 км + 870 м, а відтак відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідач звертає увагу суду на те, що вимогами ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб,а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів транспортний засіб «Volvo S80» д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано за Корпорацією «Індустріальна Спілка Донбасу». Відповідно до ухвали Господарського суду Донецької області у справі №905/2199/20 призначено арбітражного керуючого В.В. Глеваського В.В.

Відповідно до ЄДРТЗ адреса реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , згідно сайту Укрпошти тренінг поштового відправлення яке було надіслане позивачу, повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто відповідач направив постанову за наявною в ЄДРТЗ адресою у встановленому законом порядку.

Також відповідач вказує на те, що правопорушення було зафіксоване технічним засобом КАСКАД 032-1219, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія». Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб Каскад має сертифікат відповідності, іформація щодо яких міститься в постановах.

Відтак, Департамент патрульної поліції вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, а постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, щодо позивача винесена на підставі належних і допустимих доказів.

09.06.2023 року ДПП засобами електронного зв`язку направив суду клопотання про доручення доказів по справі, копій згрупованих відправлень Укрпошти.

30.06.2023 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, у якому позивач вказує на відсутність складу правопорушення, що визначено ст.14-2 КпАП в діях особи, зокрема суб`єкта правопорушення. Звертає увагу суду на те, що фактично на дату вчинення правопорушення, відомості про виконуючого обов`язки керівника ОСОБА_1 були відсутні в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань були відсутні. Особа позивача не є належним користувачем транспортного засобу. Крім того, 16.11.2022 року ухвалою Господарського суду Донецької області транспортні засоби, зареєстровані за Корпорацією «Індустріальна Спілка Донбасу», в тому числі вищезазначений транспортний засіб, оголошено в розшук.

Також позивач стверджує, що посадові особи ДПП не надсилали постанови за адресою його місця реєстрації, оскільки з 2012 року його місцем реєстрації є АДРЕСА_2 , позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою серії 2АВ №01768249 від 30.12.2022 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

В постанові зазначено, що 31.10.2022 року о 10 годині 55 хвилин, особа, яка керувала транспортним засобом «Volvo S80» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: а/д М-05 Київ-Одеса 28 км + 870 м, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортного засобу на 24 км/год., чим порушила пункт 12.9.(б)Правил дорожнього руху України.

Також з постанови вбачається, що технічним засобом, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення є Каскад 032-1219 свідоцтво відповідності 22-01/22138, термін дії до 21.02.2023.

Вирішуючи питання по суті позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Розділом 12 ПДР України, а саме п. 12.1 визначено, що водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен врахувати дорожню обстановку, особливості вантажу, який перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Загальні обмеження швидкості, зокрема п. 12.4 ПДР, поширюються на всю територію України. У населених пунктах, рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 "Початок населеного пункту" і скасовується знаком 5.46 "Кінець населеного пункту".

Пунктом 12.9 (б) ПДР України визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п. 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, положеннями частини 2 статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина 1 статті 122 КУпАП.

В примітці до ст. 122 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою-третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних, проїзду на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатись смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки - відповідальна особа зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на території України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі.

14 липня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних.

Внаслідок зазначених положень Закону і прийнята оскаржувана постанова та адміністративне стягнення накладено на позивача, якого призначено арбітражним керуючим.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Згідно з ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Відповідно до пункту 1 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі від 13.01.2020 № 13, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.02.2020 за № 113/34396 уповноважені поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, передбачені частинами першою - третьою статті 122 (перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал світлофора порушення правил зупинки, стоянки, порушення установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху), та частиною першою статті 123 (порушення правил руху через залізничний переїзд, крім в`їзду на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений) КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень в уповноваженому органі (підрозділі) Національної поліції України.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ вказаної Інструкції при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пп. 1) п. 6 Розділу ІІ вказаної Інструкції за результатами опрацювання на першому етапі (рівні) матеріалів автоматичної фіксації уповноважений поліцейський: за наявності доказів у справі про адміністративне правопорушення, відповідності символів номерного знака зафіксованого транспортного засобу, наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб і про відповідальну особу, або особу, яка ввезла на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, відсутності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами та відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення цифрового підпису.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України № 833 від 10.11.2017 затверджений, зокрема, Порядок функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Як зазначається у позові, ОСОБА_1 не є власником чи володільцем транспортного засобу «Volvo S80» д.н.з. НОМЕР_1 , та зазначений транспортний на дату вчиннення правопорушення, вибув з розпорядження Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» та ОСОБА_1 , як в.о. керівника Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу», та, як вказує позивач знаходився в користуванні третіх осіб. Отже особа позивача не є належним користувачем транспортного засобу.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві та відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог 12.9 (б) ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з вищенаведених підстав та скасування постанови серії 2АВ №01768249 від 30.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за подання до суду даної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 536,80 грн.

Згідно зі ст. 246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 73, 77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - задовольнити.

Скасувати постанову серії 2АВ № 01768249 від 30.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 .

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України // на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 /РНОКПП НОМЕР_2 / судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_3 )

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048, /).

СуддяБ. І. Кошель