Справа № 640/14190/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач), з адміністративним позовом до Національної поліції України (надалі - відповідач 1), Департаменту захисту економіки Національної поліції України (надалі - відповідач 2), в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України щодо не зарахування позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 01.08.2000 по 13.09.2011 та в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011 по 29.04.2013;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 01.08.2000 по 13.09.2011 та в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011 по 29.04.2013 та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції, починаючи з 30.04.2013, з врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач протиправно не зараховував стаж проходження служби в органах податкової міліції та Міністерстві надзвичайних ситуацій України, оскільки служба у визначених органах має такий самий правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року позов задоволено:

- визнано протиправними дії Національної поліції України (01601, вул. Академіка Богомольця 10, місто Київ, ) щодо не зарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 01.08.2000 по 13.09.2011рр. та в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011 по 29.04.2013рр.;

- зобов`язано Національну поліцію України (01601, вул. Академіка Богомольця 10, місто Київ, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 01.08.2000 по 13.09.2011рр. і в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011 по 29.04.2013рр., та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 30.04.2013р., з врахуванням раніше виплачених сум;

- присуджено з бюджетних асигнувань Національної поліції України (01601, вул. Академіка Богомольця 10, місто Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2022 апеляційну скаргу Національної поліції України - задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року - скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Справа 06 липня 2022 року повернута до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Колегією суддів встановлено, що судом апеляційної інстанції не було розглянуто апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

До Окружного адміністративного суду міста Києва 12 липня 2022 року надіслано запит № 640/14190/21/2439/2022 про направлення для подальшого розгляду справи № 640/14191/21.

Станом на 26 липня 2022 року вказана справа до суду не надходила, у зв`язку з чим 27 липня 2022 року судом апеляційної інстанції повторно надісланий до Окружного адміністративного суду міста Києва запит про витребування справи повторно.

Так, у квітні 2023 року на адресу суду апеляційної інстанції від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2023 року призначено справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач 2 зазначає, що відповідно до змісту ч.2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що служба в податковій міліції та в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України не зараховується до стажу служби в поліції, що дає право на виплату поліцейському надбавки за стаж. Крім того, ні Положення №402/2011, ні Положення №629 не містять норм, якими визначається, що служба в органах цивільного захисту в органах МНС України, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу та повинна зараховуватися до стажу служби в органах внутрішніх справ, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Відповідач зазначає, що в період з 30.04.2013 року по 15.12.2016 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ (УМВС України у Вінницькій області, ГУМВС України в Київській області та ГУМВС України в м. Києві), де і отримував грошове забезпечення, в той час Національна поліція України була утворена і розпочала свою діяльність лише з 07.11.2015. Як наслідок, у випадку, якщо позивач вважає, що під час проходження служби в міліції за період з 30.04.2013 по 06.11.2015 йому не було виплачене належне йому грошове забезпечення, останній мав право вирішити дане питання в судовому порядку, пред`явивши відповідні вимоги до зазначених органів внутрішніх справ.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якому останній заперечує проти апеляційної скарги відповідачів у повному обсязі та зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на перебування члена колегії у відпустці та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з послужного списку позивач про періоди проходження служби в органах податкової міліції вбачається наступне:

- з 01.08.2000 по 22.10.2004 рр. проходив службу курсантом Академії державної податкової служби України;

- з 23.10.2004 по 21.09.2005рр. проходив службу оперуповноваженим відділу оперативних заходів по скороченню податкового боргу головного відділу податкової міліції ДПІ у Святошинському районі м. Києва;

- з 21.09.2005 по 01.03.2007 рр. проходив службу оперуповноваженим відділу міжрегіонального співробітництва і координаційної взаємодії з правоохоронними органами управління податкової міліції ДПА у м. Києві;

- з 01.03.2007 по 08.05.2008 рр. проходив службу старшим оперуповноваженим відділу координаційної взаємодії з правоохоронними органами управління міжрегіонального співробітництва та координації взаємодії з правоохоронними органами управління податкової міліції ДПА у м. Києві;

- з 08.05.2008 по 11.08.2009 рр. проходив службу старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ відділу організації оперативних заходів із скорочення податкового боргу управління податкової міліції ДПА у Вінницькій області;

- з 11.08.2009 по 28.09.2009 рр. проходив службу оперуповноваженим відділення протидії схемам ухилення від сплати податків відділу податкової міліції Козятинської ОДПІ;

- з 28.09.2009 по 20.08.2010 рр. проходив службу старшим оперуповноваженим сектору по організації викриття злочинів у кредитно - фінансовій сфері відділу протидії незаконному відшкодування ПДВ та викриття злочинів у кредитно - фінансовій сфері оперативного управління управління податкової міліції ДПА у Вінницькій області;

- з 20.08.2010 по 01.02.2011рр. проходив службу заступником начальника відділу боротьби з незаконним обігом підакцизних товарів оперативного управління управління податкової міліції ДПА у Вінницькій області;

- з 01.02.2011 по 13.09.2011 рр. проходив службу заступником начальника відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів управління податкової міліції ДПА у Вінницькій області.

Крім того, відповідно до довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, ОСОБА_1 проходив службу в МНС України на посадах:

- з 01.11.2011 по 05.12.2011рр.- головного фахівця Управління МНС в Вінницькій області;

- з 05.12.2011 по 31.03.2012рр. - головного фахівця відділу цивільного захисту Управління МНС України у Вінницькій області;

- з 31.03.2012 по 01.04.2012рр. - у розпорядженні начальника Територіального управління МНС у Вінницькій області;

- з 01.04.2012 по 16.05.2013рр. - головного фахівця відділу оперативного реагування Територіального управління МНС України у Вінницькій області.

ОСОБА_1 12 квітня 2021 року звернувся з заявою до Національної поліції України в якій просив зарахувати йому до стажу, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 01.08.2000р. по 13.09.2011р. та в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011р. по 29.04.2013р. та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції, починаючи з 30.04.2013 року з врахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 13 травня 2021 року №Р-267/29/2/03-2021 Національна поліція України в особі Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку відмовила в зарахуванні періоду служби в органах Державної податкової адміністрації України та Міністерства надзвичайних ситуацій України для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, оскільки вичерпний перелік видів служби, що зараховується до стажу служби в поліції встановлено частиною другою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію України".

На думку позивача, дії відповідачів стосовно не врахування його вислуги років за період служби у податковій міліції та Міністерстві з надзвичайних ситуацій України є протиправними, тому звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що аналізуючи завдання та функції органів, суть діяльності позивача, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. А тому служба позивача в органах податкової міліції є тотожною правовому статусу служби в органах внутрішніх справ, а тому відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач у період з 01.11.2011р. по 29.04.2013р. служив у територіальному органі служби цивільного захисту, який входив у систему цивільної оборони, відповідно до Закону України від 03.02.1993 № 2974-XII "Про Цивільну оборону України" (втратив чинність 01.07.2013), тому враховуючи вищевказане, на нього поширюється дія п. 2 ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII, згідно якого військова служба в Цивільній обороні України зараховується до стажу служби в поліції, що відповідачем - 1 зроблено не було.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 6 статті 43 Конституції України визначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 1 статті 60 Закону встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статті 78 цього Закону стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

З аналізу наведених положень законодавства, що регулює спірні правовідносини, вбачається, що визначення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки відбувається із розрахунку саме стажу служби в поліції, до якого враховуються виключно повні роки вислуги років.

Щодо позовної вимоги про зарахування позивачу, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах міліції (навчання) з 01.08.2000р. по 23.10.2004р., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що в період з 01.08.2000 р. по 22.10.2004 р. позивач проходив службу курсантом Академії державної податкової служби України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 визначено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (надалі - Постанова №393).

Вказана Постанова №393 прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

В той же час, норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262) визначають умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 17 вказаного Закону № 2262 встановлено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що проводиться з метою призначення пенсій відповідно до Закону № 2262, та не визначає правила встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції.

Пункт 2 Постанови №393 визначає, що до вислуги років поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" статті 12 Закону №2262 додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби. До вислуги років осіб, зазначених у пункті "ж" статті 12 Закону №2262, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 12 Закону №2262 визначає виключно умови призначення пенсій за вислугу років, та не підлягає застосуванню при розрахунку надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки період навчання позивача.

З огляду на викладені обставини за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у врахуванні пільгової вислуги років при розрахунку надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з відсутністю законодавчо передбачених підстав за період 01.08.2000р. по 23.10.2004р. (навчання позивача, як курсанта Академії державної податкової служби України).

Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог в даній частині.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19.11.2019 року по справі № 520/903/19, від 31.03.2020 року по справі № 520/2067/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Щодо позовної вимоги про зарахування позивачу, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 23.10.2004р. по 13.09.2011р., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з Витягу з послужного списку, що позивача 23.10.2004 року приступив до роботи в органах податкової служби на посаду оперуповноваженого відділу оперативних заходів по скороченню податкового боргу головного відділу податкової міліції ДПІ у Святошинському районі м. Києва.

Отже, в даному випадку позивачу фактично почав свою службу з 23.10.2004 року.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (ч.2 ст. 78 Закону №580-VIII).

Відповідно до частини 4 статті 78 Закону № 580-VIII порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015, який набрав чинності 29.12.2015, п.15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII (надалі - Закон №509-XII) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданням податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання, виявлення та припинення корупційних правопорушень в органах державної податкової служби; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Згідно зі статтями 24, 26 Закону №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".

Як вже зазначалося раніше, згідно зі ст.78 Закону №580-VIII до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" від 05.07.2012 №5083-VI визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII, крім ч. 4 ст. 17, абз. 2,3 ч. 2 ст. 19, пунктів 1,2 ч. 1 ст. 21 цього Закону, які втрачають чинність з дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України, та внесено зміни до Податкового кодексу України.

Пунктами 348.1, 348.2 статті 348 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час проходження позивачем служби, далі - ПК України) визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (п.348.2 ст. 348 ПК України).

В свою чергу пункт 353.1 статті 353 ПК України встановлено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Системний аналіз повноважень, завдань та функцій цих органів свідчить, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції, що дає підстави для висновку про тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції.

З аналізу вищезазначених норм права, колегія суддів доходить висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Таким чином, відповідачем, не зараховуючи період служби позивача у податковій міліції з 23.10.2004 по 13.09.2011рр., діяв, не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством, чим допустив протиправність, внаслідок якої порушив право позивача на отримання надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, гарантованої приписами статті 78 Закону №580-VIII.

В даній адміністративній справі позивач обґрунтовує свої вимоги, прямо посилаючись на пункту 3 частини другої статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", де вказано, що до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України, а тому це повністю охоплюється вичерпним переліком складових (посад, періодів служби), зазначеного в законі стажу служби в поліції, про що і зазначає Верховний суд у своїй постанові.

Суть адміністративного спору між позивачем та відповідачами існує у тому, що позивач наполягає, що поняття "служба у податковій міліції ДФС" охоплюється поняттям "служба в органах внутрішніх справ України", а тому надає право на зарахування стажу. Тож посилання відповідача на цю постанову Верховного суду не є релевантним по відношенню до даного адміністративного спору, оскільки там вирішується питання чи може бути застосована постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції не в порядку статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, як вже зазначалось, згідно зі статтею 78 Закону №580-VIII, до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.

У свою чергу, приписами статей 353, 356 Податкового кодексу України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, на цих осіб поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Так, аналізуючи завдання та функції органів, суть діяльності позивача, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. А тому служба позивача в органах податкової міліції є тотожною правовому статусу служби в органах внутрішніх справ, а тому відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 серпня 2021 року по справі №440/1564/20, від 11 листопада 2021 року по справі №280/1546/21, від 02 червня 2022 року по справі № 280/8419/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

А тому, відповідач 1 зобов`язаний був зарахувати термін проходження позивачем служби в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України до стажу служби в поліції відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII, однак цього зроблено не було.

Отже, в даному випадку, період служби позивача в податковій міліції з 23.10.2004 по 13.09.2011 рр. підлягають зарахуванню до стажу служби в поліції.

Щодо позовної вимоги про зарахування позивачу, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011р. по 29.04.2013р., колегія суддів зазначає.

Як вже зазначалося судом, в частині другій статті 78 Закону №580-VIII наведено виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а також служба в самій поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду.

За приписами частини першої статті 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 101 КЦЗ України).

Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (стаття 1 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до статті 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Не зважаючи на те, що, дійсно, служба цивільного захисту та військова служба є різними видами державної служби особливого характеру, а в чинному законодавстві прямо не вказано, що служба у органах та підрозділах цивільного захисту є військовою службою, суд, зазначає, що саме такою "прогалиною" в законодавстві є той факт, що відповідно до частини 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу Збройних Сил України та Цивільній обороні України, і немає посилань на службу в органах цивільного захисту, яка має аналогічний правовий статус і виконує аналогічні обов`язки з органами Цивільної оборони України.

Частинами 1-4 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України визначено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом. Час проходження особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту зараховується до їхнього страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №560/5487/21 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з послужного списку позивача, останній проходив службу в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України відповідно до Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 629 (яке було чинним на момент проходження служби позивачем в органах МНС України).

Згідно з даним Положенням, звільнення із служби осіб рядового і начальницького складу проводиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" і за станом здоров`я придатні до військової служби та у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", або визнані військово - лікарською комісією непридатними за станом здоров`я до військової служби, з виключенням з військового обліку.

Відповідно до пункту 56 постанови №629 особи рядового і начальницького складу можуть бути направлені для подальшого проходження служби з виключенням з кадрів МНС до військових формувань і правоохоронних органів. А тому служба позивача передбачає спеціальний порядок її проходження та звільнення з неї.

Крім цього, держава гарантує правовий та соціальний захист осіб державної пожежної охорони та служби цивільного захисту та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Період роботи позивача в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України є військовою службою в органах цивільного захисту, а тому має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, та повинна зараховуватися до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що позивач у період з 01.11.2011р. по 29.04.2013р. служив у територіальному органі служби цивільного захисту, який входив у систему цивільної оборони, відповідно до Закону України від 03.02.1993 № 2974-XII "Про Цивільну оборону України" (втратив чинність 01.07.2013), тому враховуючи вищевказане, на нього поширюється дія п. 2 ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII, згідно якого військова служба в Цивільній обороні України зараховується до стажу служби в поліції, що відповідачем 1 зроблено не було.

Крім того, на даний час, відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052 - Державна служба України з надзвичайних ситуацій входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ, оскільки вона є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно - рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності, а тому перебування на службі в органах надзвичайної ситуації зараховується до стажу служби в національній поліції також на підставі п.3 ч.2 ст. 78 Закону №580-VIII.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині зарахування позивачу, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011р. по 29.04.2013р.

Щодо позовних вимог зобов`язати Національну поліцію України провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 30.04.2013 року по 06.11.2015 рік, з врахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з наданої позивачем до суду першої інстанції копії послужного списку та його біографічної довідки від 11.01.2021 року ОСОБА_1 проходив службу:

- у період з 30.04.2013 року по 13.10.2014 рік - в Козятинському районному відділі УМВС України у Вінницькій області;

- у період з 13.10.2014 року по 05.08.2015 рік - в ГУМВС України в Київській області;

- у період з 05.08.2015 року по 06.11.2015 рік - в ГУМВС України в м. Києві.

Отже, в період з 30.04.2013 року по 06.11.2015 рік позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, де і отримував грошове забезпечення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) відповідно до статті 1 якого Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Колегія суддів звертає увагу, що Національна поліція України була утворена і розпочала свою діяльність лише з 07.11.2015 року, отже в даному випадку відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася грошова допомога у даний період.

Так, апелянт звернув увагу суду апеляційної інстанції, що УМВС України у Вінницькій області, ГУМВС України в Київській області та ГУМВС України в м. Києві, в яких позивач проходив службу, на даний час не ліквідовані. Як наслідок, у випадку, якщо позивач вважає, що під час проходження служби в міліції за період з 30.04.2013 року по 06.11.2015 рік йому не було виплачене належне йому грошове забезпечення, останній мав право вирішити дане питання в судовому порядку, пред`явивши відповідні вимоги до зазначених органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Належними відповідачами у даній частині є УМВС України у Вінницькій області, ГУМВС України в Київській області та ГУМВС України в м. Києві, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень, оскільки, Національна поліція України не порушувала права позивача в даній частині.

Тобто, у даному випадку суд першої інстанції повинен був за правилами ст. 48 КАС України змінити первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача.

Поряд з цим, УМВС України у Вінницькій області, ГУМВС України в Київській області та ГУМВС України в м. Києві до участі у справі в якості належних відповідачів судом першої інстанції залучено не було.

За приписами ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень, виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем чи залучити співвідповідача.

Так само, в силу приписів ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язати Національну поліцію України провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 30.04.2013 року по 06.11.2015 рік - не підлягають задоволенню, оскільки заявлені до неналежного відповідача.

Щодо позовних вимог зобов`язати Національну поліцію України провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 07.11.2015 року по 15.12.2016 рік, з врахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів та не заперечується сторонами, що в період з 07.11.2015 року по 15.12.2016 року позивач проходив службу на різних посадах в Департаменті захисту економіки НПУ, при цьому грошове забезпечення позивачу у зазначений період нараховувалося і виплачувалося зазначеним міжрегіональним територіальним органом поліції ().

Так, наказом Департаменту захисту економіки (окремої юридичної особи) позивачу визначався стаж служби в поліції у визначений термін.

Суд першої інстанції зазначив, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Департамент захисту економіки Національної поліції України з 30.09.2019 року перебуває в стані припинення та працівники Департаменту захисту економіки Національної поліції України звільнені, а голова та члени ліквідаційної комісії працюють в інших структурних підрозділах Національної поліції України.

Відповідно до частини 2 статі 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Колегія суддів звертає увагу, що Департамент захисту економіки Національної поліції України перебуває в стані припинення, а не припинено, отже останній може бути відповідачем по даній справі.

Як вбачається з матеріалів прави та не заперечується сторонами, що позивач не звертався з заявою до Департаменту захисту економіки Національної поліції про зарахування стажу служби в Податковій міліції та Міністерства надзвичайних ситуацій України, та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 07.11.2015 року по 15.12.2016 рік

Отже, в даному випадку не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині щодо зобов`язати Національну поліцію України провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 07.11.2015 року по 15.12.2016 рік, оскільки вимоги позивача в даній частині не порушені.

Щодо позовних вимог зобов`язати Національну поліцію України провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 16.12.2016 року, з врахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

В листі від 13.05.2021 року №Р-267/26/2/03-2021 відповідач 1 повідомив позивача про відмову в зарахуванні до стажу служби в поліції термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з та в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України, у зв`язку з цим відмовив позивачу у виплаті надбавки за вислугу років та надання додаткової відпустки.

Колегія суддів звертає увагу, що судом зобов`язано Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 23.10.2004 по 13.09.2011рр. і в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011 по 29.04.2013рр., а отже підлягають задоволення позовні вимоги, як похідні щодо проведення перерахунку і виплати грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 16.12.2016 р., з врахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача 2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням норм матеріального права та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог частково.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення частково апеляційну скаргу відповідача 2 та скасування рішення суду першої інстанції, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про задоволення частково позовних вимог позивача.

Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310 - 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року -скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Національної поліції України (01601, вул. Академіка Богомольця 10, місто Київ, ) щодо не зарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 23.10.2004 по 13.09.2011рр. та в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011 по 29.04.2013рр.

Зобов`язати Національну поліцію України (01601, вул. Академіка Богомольця 10, місто Київ, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки термін перебування на службі в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України з 23.10.2004 по 13.09.2011рр. і в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України з 01.11.2011 по 29.04.2013рр., та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж роботи в поліції починаючи з 16.12.2016 р., з врахуванням раніше виплачених сум.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан