Справа № 420/14886/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Драник О.О.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (в порядку самопредставництва);

відповідач: не з`явився;

третя особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відеоконференції справу за позовом Одеської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Одеської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 13.06.2023 року № 71705688, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 року у справі №420/9689/22, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Генадія Леонідовича, Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не розгляду проекту рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022р.

Зобов`язано Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Позивач зазначає, що неможливість виконання рішення суду обумовлюється поважними причинами, а саме:

накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером::45:007:005 під час розгляду справи №916/522/23 у суді господарської юрисдикції за позовом керівника Одеської обласної прокуратури щодо законності проведеної державної реєстрації спірної земельної ділянки;

- встановленою законодавцем забороною щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадян під час дії воєнного стану.

Про дані обставини міська рада повідомила державного виконавця, проте останнім при прийнятті оскаржуваної постанови не були враховані.

Оскільки міська рада з поважних причин не може виконати рішення суду, підстави для накладення штрафу, встановлені статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 13.06.2023 року № 71705688

Ухвалою від 26.06.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , витребувано у відповідача докази по справі. Вирішено, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей ст.287 КАС України. Судове засідання призначено на 03.07.2023 року о 14:30 год.

Ухвалою від 26.06.2023 року у задоволенні заяви Одеської міської ради про забезпечення позову у справі №420/14866/23 відмовлено.

Ухвалою від 06.07.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо зловживання процесуальними правами з боку посадових осіб Одеської міської ради по справі №420/14886/23 за позовом Одеської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, відмовлено.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№ ЕП/25238/23 від 03.07.2023 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач зазначає, що згідно виконавчого листа необхідно розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-К-6685 та від 01.07.2022 року, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Доводи боржника жодним чином не є перешкодою для виконання Одеською міською радою вимог виконавчого документа щодо розгляду проекту рішення та прийняття відповідного рішення. Крім того, відповідачем зазначено, що рішення може бути прийнято як на користь стягувача так і навпаки.

Станом на 13.06.2023 вимоги виконавчого документа не виконані. Боржник належним чином повідомлений про свій обов`язок щодо здійснення дій, направлених на виконання рішення суду, проте останній не виконує його без поважних причин, що стало підставою прийняття постанови про накладення штрафу.

Третя особа надала пояснення щодо позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовну заяву з підстав, викладених у позові.

Третя особа просила відмовити у задоволенні позовної заяви.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 року у справі №420/9689/22, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Генадія Леонідовича, Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не розгляду проекту рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022р.

Зобов`язано Одеську міську раду на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

25.01.2023 року Одеським окружним судом видано виконавчий лист у справі №420/9689/22 про зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти вiдповiдне рішення.

Ухвалою від 13.01.2023 року відстрочено в строк до 19 лютого 2023р. виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22 в частині зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Ухвалою від 10.04.2023 року відстрочено до скасування воєнного стану виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22 в частині зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Ухвалою від 10.04.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 20.02.2023 року щодо зловживання процесуальними правами з боку посадової особи представника Одеської міськради по справі по справі №420/9689/22 відмовлено.

Ухвалою від 10.04.2023 року у задоволенні заяви Одеської міської ради про відстрочення виконання рішення суду по справі №420/9689/22 до вирішення справи №916/522/23, що розглядається Господарським судом Одеської області, відмовлено.

02.05.2023 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом, боржнику надано десять робочих днів для виконання рішення суду.

10.05.2023 року на адресу відділу надійшов лист Одеської міської ради, згідно якого боржник просив зупинити вчинення виконавчих дій, мотивуючи тим, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/9689/22 від 10.04.2023 відстрочено виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/9689/22 від 23.08.2022 в частині зобов`язання Одеської міської ради вчинити певні дії до скасування воєнного стану в Україні.

У зв`язку з вищевикладеним, державним виконавцем 18.05.2023 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню до скасування воєнного стану.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №420/9689/22 скасовано.

Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви Одеської міської ради (вхід.№ЕП/4470/23 від 15.02.2023р.) про відстрочення виконання рішення суду до припинення чи скасування воєнного стану в Україні відмовлено повністю.

У вказаній постанові колегія суддів дійшла висновку, що посилання Одеської міської ради в якості підстави для відстрочення виконання судового рішення у справі на тимчасову заборону щодо безоплатної передачі земель комунальної власності у приватну власність за наявності встановленого факту порушення прав позивача є необґрунтованими та такими, що здійснені з невірним тлумаченням норм законодавства.

Судова колегія апеляційного суду зазначила, що встановлення тимчасової заборони на безоплатну передачу земель комунальної власності у приватну власність за наявності встановленого факту порушення прав позивача не є підставою для невжиття заходів судового захисту порушених прав позивача, та вважає, що у даному випадку, виконання відповідачем судового рішення у цій справі, не буде порушенням вимог Земельного кодексу зі змінами, внесеними з урахуванням введення в Україні воєнного стану (в тому числі пп.5 п. 27 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України).

Отже, судова колегія дійшла переконання про обґрунтованість доводів апелянта про відсутність підстав вважати, що існують обставини, які істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Крім того, судова колегія зазначила, що вимоги відповідача про відстрочення виконання рішення суду, з урахуванням усього вищенаведеного, більшою мірою свідчать про небажання суб`єкта владних повноважень здійснювати дії, направленні на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що в свою чергу не узгоджується з інститутом відстрочення виконання рішення суду, зокрема не відповідає його меті. Посилання відповідача на висновки апеляційного суду викладені у постанові від 07.09.2022р. у справі №420/5547/22, та інших справах з аналогічними правовідносинами є недоречними з огляду на те, що в силу процесуального закону, обов`язковими для застосування є висновки Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, а не висновки апеляційного суду. До того ж, предмет позову у даній справі та предмет позову у справі №420/5547/22 є різними.

01.06.2023 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню. Того ж дня на адресу Одеської міської ради надіслано вимогу державного виконавця виконати рішення суду та надіслати на адресу відділу копії підтверджуючих документів.

08.06.2023 року Одеська міська рада направила до державного виконавця заяву про відкладення проведених виконавчих дій. Одеською міською радою невиконання рішення суду пояснюється наявністю арешту на земельну ділянку площею 0,006 га з кадастровим номером :45:007:005, за адресою АДРЕСА_1 , накладеного постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 у справі №916/522/23; зверненням з клопотанням про відстрочення виконання рішення до суду; забороною міським радам примати рішення про безоплатну передачу земель комунальної власності у приватну під час дії воєнного стану. Крім того, зазначено, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000179 від 05.07.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, щодо шахрайства під час формування земельних ділянок рекреаційного призначення на території Київського району м.Одеси по вул..Вєтрова, зокрема із кадастровим номером :45:007:005.

13.06.2023 року державним виконавцем відповідно до вимог статей 63, 75 Закону, за невиконання рішення суду винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., та зазначено про необхідність виконання рішення суду протягом трьох робочих днів, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу від 13.06.2023 року № 71705688, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу положень ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону №1404 передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

В силу положень ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Змістовний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приймаючи рішення про накладення штрафу на боржника державний виконавець зобов`язаний з`ясувати, чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 року у справі №420/9689/22, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 року.

Позивач не погоджується з постановою про накладення штрафу, оскільки вважає її такою, що прийнята внаслідок неврахування державним виконавцем наявності поважних причин невиконання рішення суду, а саме: накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером::45:007:005 під час розгляду справи №916/522/23 у суді господарської юрисдикції за позовом керівника Одеської обласної прокуратури щодо законності проведеної державної реєстрації спірної земельної ділянки та встановленої законодавцем заборони щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадян під час дії воєнного стану.

Водночас, на думку державного виконавця, судове рішення залишається невиконаним і боржник без поважних причин ухиляється від його виконання. Доводи боржника жодним чином не є перешокодою для виконання Одеською міською радою вимог виконавчого документа, а саме- розгляду проекту рішення та прийняття відповідного рішення. Крім того, рішення може бути прийнято як на користь стягувача, так і навпаки. Держаний виконавець зазначає, що під час примусового виконання державним виконавцем рішення суду, сесії Одеської міської ради скликались, відповідно проект рішення на звернення ОСОБА_2 мав бути розглянутий.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП № 71705688 з примусового виконання рішення, що набрало законної сили, яким Одеську міську раду зобов`язано розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 №31-К-6685 та від 01.07.2022 року, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення, винесено постанову від 13.06.2023 року.

Частина п`ята ст. 242 КАС України встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15.05.2018 р. по справі № 812/1813/18 Верховний Суд зазначив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що позивач на вимогу державного виконавця від 01.06.2023р виконати вимоги виконавчого листа, листом від 08.06.2023 року повідомив останнього про те, що постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду 01.06.2023 року накладено арешт на земельну ділянку площею 0,006 га з кадастровим номером :45:007:005, за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим винесення на розгляд пленарного засідання сесії Одеської міської ради проекту рішення щодо безоплатної передачі земельної ділянки ОСОБА_2 є неможливим.

Суд звертає увагу, що Постанова Південно-Західного апеляційного господарського суду ви 01.06.2023 року ухвалена судом після винесення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 року, якою скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року у справі №420/9689/22 про відстрочення виконання рішення суду.

Суд зазначає, що завданням накладення арешту як заходу забезпечення позову є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слід зазначити, що прийняття Одеською міською радою рішення за результатами розгляду проекту рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_2 від 10.08.2021 року №31-K-6685 та вiд 01.07.2022 року може призвести до того, що на етапі затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва та її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі відбудуться зміни, а саме на земельну ділянку, на яку накладено арешт, зміниться власник земельної ділянки за кадастровим номером :45:007:005.

Тобто, об`єкт арешту зазнає змін та перетворень, що в силу завдань арешту майна є неприпустимим.

Побідні висновки викладені у постановах Верховного суду від 28.11.2022 року у справі №240/6131/18, від 07.10.2020 року у справі №240/6035/18.

Беручи до уваги обов`язковість виконання судового рішення (ухвали Південно-Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2023р. у справі №916/522/23) на всій території України, зважаючи на наявність проведення слідчими органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000179 від 05.07.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, щодо шахрайства під час формування земельних ділянок рекреаційного призначення на території АДРЕСА_1 , зокрема із кадастровим номером :45:007:005 на момент отримання вимоги державного виконавця від 01.06.2023р, суд дійшов висновку, про наявність поважних причин, які свідчать про неможливість виконання рішення у наданий державним виконавцем строк.

Вказані обставини свідчать, що державним виконавцем винесено оскаржувану постанову без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття відповідного рішення, що призвело до безпідставного притягнення міської ради до відповідальності за невиконання вимог виконавчого листа за наявності поважних причин такого невиконання, які не були перевірені та не взяті до уваги державним виконавцем.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості адміністративного позову Одеської міської ради, наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси) від 13.06.2023 року ВП№ 71705688 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Одеської міської ради (площа Думська, 1, м. Одеса, 65026, Код ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Разумовська, 37, м. Одеса, 65091, Код ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 13.06.2023 року ВП№ 71705688, винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 13.06.2023 року ВП№ 71705688, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенією Віталіївною.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Разумовська, 37, м. Одеса, 65091, Код ) на користь Одеської міської ради (площа Думська, 1, м. Одеса, 65026, Код ) судовий збір у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя Самойлюк Г.П.