Справа № 420/9986/23
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9986/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнати протиправним та скасування рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ (правонаступник - Головне управління ПФУ в Одеській області) від 15.03.2023 року за № 15 в частині неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання: стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, - 3 роки; стажу роботи ОСОБА_1 на посаді слідчого прокуратури та на посадах, прирівняних до посади прокурора, - 12 років 1 місяць (за винятком трьох років, врахованих вище як стаж роботи в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді); половини строку навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова - 2 роки 5 місяців; періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 3 місяці 27 днів; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 08.03.2023 року (дата звернення до органу ПФУ) у розмірі 88% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України №456/23-вих від 06.03.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Ухвалою суду від 09.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 02.03.2023 рішенням Вищої ради правосуддя № 174/0/15-23 ОСОБА_1 був звільнений з посади судді Малиновського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням ним заяви про відставку та відповідно до довідки Державної судової адміністрації' України, наданої позивачу про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 456/23-вих від 06.03.2023року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 145 825, 25 грн. Позивач вказав, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.01.2023 року №09/125/2023 стаж роботи позивача складає 39 років 08 місяців 26 днів. Позивач зазначив, що 08.03.2023 він звернувся до Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі із заявою про перерахунок пенсії, однак рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ від 15.03.2023 року за № 15 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання починаючи з 08.03.2023 року по 29.03.2025 року та з 30.03.2023 і довічно, як судді у відставці, у розмірі 72 913, 00 грн., відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402- VIII у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи позивача лише на посаді судді - 20 років та 6 днів. Позивач вказав, що не погоджується із діями пенсійного органу щодо встановлення позивачу розміру відсотку щомісячного грошового утримання судді у відставці- 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та, що пенсійним органом, всупереч чинним положенням законодавства України, до стажу роботи судді, який дає позивачу право на отримання довічного грошового утримання, зараховано лише стаж на посаді судді в Малиновському районному суді м. Одеси, який складає 20 років та 6 днів, із чим позивач категорично не згодний. Представник позивача, посилаючись на норми діючого законодавства України та практику Верховного Суду вказав, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи ОСОБА_1 стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, - 3 роки; робота на посаді слідчого прокуратури та на посадах, прирівняних до посади прокурора, - 12 років 1 місяць (за винятком трьох років, врахованих вище як стаж роботи в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді); половина строку навчання в Одеському державному університеті ім. 1.1. Мечникова - 2 роки 5 місяців; період проходження строкової військової служби - 2 роки 3 місяці 27 днів. У зв`язку з викладеним та тим, що загальний стаж позивача, що надавав йому право на відставку, становив понад 39 років, представник позивача просить суд задовольнити позов позивача у повному обсязі, зокрема, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 08.03.2023 року (дата звернення до органу ПФУ) у розмірі 88% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України №456/23-вих від 06.03.2023 року.

22.05.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016. Відповідач вказав, що до стажу роботи судді зараховується робота на посадах, визначених ст. 137 Закону №1402-VIII, а саме на посадах: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Як вказав відповідач, спеціальний закон містить вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання судді у відставці, а «суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону №1402-VIII. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п.1 та п. 6 ст. 69 Закону №1402-VIII. Як зазначив відповідач, страховий стаж позивача на посаді судді складає повних 20 років, а отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача відповідно до чинних норм законодавства складає 50% суддівської винагороди та відповідно відсутні законні підстави для здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88%. При цьому, відповідач вказав, що для застосування розміру 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, однак, з 18.02.2020 (з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020) Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність. Таким чином, як вказав відповідач, оскільки чинним Законом №1402 передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, отже відсутні правові підставу для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання: розміру щомісячної суддівської винагороди за Законом №1402, а розміру відсотку - за Законом№2453- VI. Відповідач, зазначивши, що оскільки з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання позивача розраховується за нормами Закону №1402, у тому числі порядок визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, - враховуючи положення ч. 3 ст. 142 Закону №1402, то підстави для задоволення позовних вимог про зарахування періодів проходження строкової військової служби (15.05.1978 - 15.09.1980), половини строку навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова (01.09.1981 - 01.07.1986), роботи на посаді слідчого прокуратури та на посадах, прирівняних до посади прокурора (04.08.1987 - 04.09.2002) та стажу роботи (професійної діяльності) у галузі права саме до стажу на посадах судді та в частині проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 88% місячної суддівської винагороди працюючого судді з 08.03.2023 року, відсутні та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

29.05.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник вказав, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Позивач також наголосив, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру, чим спростовуються доводи відповідача, шо «суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді» не є тотожними поняттями. Представник позивача, зазначивши, що відповідач у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростував правозастосування у спірних правовідносинах, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 02.03.2023 №174/015-23 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Малиновського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, який Указом Президента України від 04.04.2003 №294/2003 був призначений на посаду судді Малиновського районного суду міста Одеси.(а.с.13-17).

Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) від 15.03.2023 року № 15 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання починаючи з 08.03.2023 року по 29.03.2025 року та з 30.03.2023 і довічно, як судді у відставці, у розмірі 72 913,00 грн, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402- VIII у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи позивача на посаді судді - 20 років та 6 днів(а.с.18).

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діє Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 116 Закону України № 1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ст. 142 Закону України №1402, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, станом на дату призначення (обрання) позивача суддею статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції ( 254к/96-ВР ) і законів України, охорони прав і свобод громадян визначав Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень (частина 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ).

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, за змістом статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене законодавством, яке діяло на момент дії Закону №2862-ХІІ, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів і календарного періоду проходження строкової військової служби.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів та слідчих, календарного періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року по справі №243/8281/17 законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Зазначене підтверджується також положеннями Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя", яким були внесені зміни в Закон № 2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)". невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним".

Поряд з цим, суд враховує, що відповідно частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Зважаючи на вищевикладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням абзацу четвертого пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII, трудової книжки НОМЕР_1 від 10.04.1978, повинен обчислюватися виходячи із його стажу роботи за наступні періоди: періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 3 місяці 27 днів (15.05.1978-15.09.1980); половини строку навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова - 2 роки 5 місяців (навчання з 01.09.1981-01.07.1986);стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, - 3 роки та стажу роботи на посаді слідчого прокуратури та на посадах, прирівняних до посади прокурора, - 12 років 1 місяць (за винятком трьох років, врахованих вище як стаж роботи в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді) (04.08.1987-04.09.2002).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що загальний стаж роботи судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку становить повних 39 років (39 років 8 місяців 23 дні) та відповідно за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір його щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Наявність у позивача вказаного загального стажу визначено також Вищою радою правосуддя при прийнятті рішення від 02.03.2023 №174/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Малиновського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку»(а.с.13-17).

Враховуючи викладене та безпідставне неврахування Пенсійним фондом до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання 19 років 8 місяців 23 дні, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ (правонаступник - Головне управління ПФУ в Одеській області) від 15.03.2023 року за № 15 в частині неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання: стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, - 3 роки; стажу роботи ОСОБА_1 на посаді слідчого прокуратури та на посадах, прирівняних до посади прокурора, - 12 років 1 місяць (за винятком трьох років, врахованих вище як стаж роботи в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді); половини строку навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова - 2 роки 5 місяців; періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 3 місяці 27 днів.

Поряд з цим, враховуючи, що загальний стаж роботи судді Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку становить понад 39 років, суд приходить до висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 має становити 88% (50% + (19*2)) суддівської винагороди судді та відповідно про наявність підстав для задоволення похідних позовних вимог позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 08.03.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 88% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України №456/23-вих від 06.03.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ від 15.03.2023 року за № 15 в частині неврахування до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання: стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, - 3 роки; стажу роботи на посаді слідчого прокуратури та на посадах, прирівняних до посади прокурора, - 12 років 1 місяць (за винятком трьох років, врахованих вище як стаж роботи в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді); половини строку навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова - 2 роки 5 місяців; періоду проходження строкової військової служби - 2 роки 3 місяці 27 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, вул. Канатна 83, м.Одеса) провести з 08.03.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у розмірі 88% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Державної судової адміністрації України №456/23-вих від 06.03.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням виплачених сум.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра