Справа № 160/18840/22
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2023 року

м. Київ

справа № 160/18840/22

адміністративне провадження № К/990/24119/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р. Ф.

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2023 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2023 року

у справі №160/18840/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіленопт»

до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2023 року у справі №160/18840/22, предметом спору у якій є визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Київській області, а саме: № 7517530/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації вкладної № 153 від 28.02.2022 року; № 7517534/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 154 від 28.02.2022 року; № 7517527/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації накладної № 155 від 28.02 2022 року; № 7517528/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 156 від 28.02.2022 року; № 7517529/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації накладної № 157 від 28.02.2022 року; № 7517532/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 158 від 28.02.2022 року; № 7517531/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 159 від 28.02.2022 року; № 7517525/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 160 від 28.02.2022 року; № 7517526/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 161 від 28.02.2022 року; № 517533/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 162 від 28.02.2022 року; № 7517523/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 174 від 28.02.2022 року; N° 7517522/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 178 від 28.02.2022 року; № 7517524/43744274 від 27.10.2022 року, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №241 від 28.02.2022 року; зобов?язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: № 153 від 28.02.2022 року, № 154 від 28.02.2022 року, № 155 від 28.02.2022 року, № 156 від 28.02.2022 року, №157 від 28.02.2022 року, № 158 від 28.02.2022 року, № 159 від 28.02.2022 року, № 160 від 28.02.2022 року, № 161 від 28.02.2022 року, № 162 від 28.02.2022 року, № 174 від 28.02.2022 року, № 178 від 28.02.2022 року, № 241 від 28.02.2022 року датою їх фактичного отримання.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.

У поданій касаційній скарзі, скаржник, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, посилається, зокрема, на пункт 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на разі відсутній висновок Верховного Суду, щодо оскарження рішень Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та щодо можливості, в обхід передбаченої чинним законодавством процедури реєстрації податкових накладних, зобов`язання податкового органу зареєструвати податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, податковий орган зазначає, про порушення судами норм процесуального права в частині не дослідження зібраних у справі доказів.

Разом із цим, податковий орган не наводить обґрунтування у чому полягає помилка судів при застосуванні норм права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, що в свою чергу не узгоджується із підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Щодо посилання податкового органу у касаційній скарзі, як на підставу для оскарження на порушення норм процесуального права, Суд зазначає, що у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Таким чином, частина друга статті 353 КАС України регламентує прийнятність цих доводів виключно за умови попередньо зробленого судом висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Враховуючи те, що скаржником не наведено належного обґрунтування означених підстав касаційного оскарження судових рішень, про що зазначено вище, ця умова не підлягає перевірці

В цілому доводи заявника зводяться до цитування норм права, що регулюють спірні правовідносини і опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, із загальним посиланням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України та виходить за межі повноважень касаційного суду.

У цій справі суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, у касаційній скарзі заявник посилався на те, що подана ним касаційна скарга має виняткове значення для скаржника.

Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Загальне посилання на ухвалення судом попередніх інстанцій рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2023 року у справі №160/18840/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіленопт» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії- повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяР.Ф. Ханова