Справа № 280/2165/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 липня 2023 року Справа № 280/2165/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2023 №5 в частині притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваний ним наказ в частині притягнення його до матеріальної відповідальності є протиправним, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме протиправні дії позивача призвели до нестачі матеріальних цінностей, не надано доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою. Проте підставою для настання матеріальної відповідальності є вчинення військовослужбовцем дій, які умисно потягли за собою втрату військового майна. Вважає, що відповідачем не доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями позивача та заподіяною шкодою. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2023 позовна заява залишена без руху.

Ухвалою суду від 01.05.2023 визнано поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновено позивачу пропущений строк звернення до суду у даній справі. Відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

04.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2023 №5 «Про результати проведення службового розслідування по факту втрати автомобіля КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 » позивача визнано винним у нанесенні шкоди, завданій державі в сумі 352710 гривень та наказано командиру військової частини НОМЕР_4 підготувати наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі. Вказує. що шкода, завдана неналежним виконання позивачем обов`язків військової служби або службових обов`язків та його вина доведена в ході службового розслідування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд установив наступне.

Відповідно до витягу з наказу командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 31.12.2021 №360 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на три роки. Прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, зараховано до списків особового складу Збройних сил України та призначено старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 командиром кадру роти матеріально-технічного забезпечення кадру управління 110 окремої бригади територіальної оборони.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.01.2022 №4 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 31 грудня 2021 року №360 на посаду командира кадру роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 06 січня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення. З 06 січня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

24.02.2022 російські війська здійснили широкомасштабне вторгнення на територію України.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

Згідно пояснення командира роти логістики (на момент події, командира роти матеріально-технічного забезпечення) військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 , 26.02.2022 він отримав наказ від майора ОСОБА_3 на висування автомобільної колони до населеного пункту Токмак Запорізької області для вивозу боєприпасів. Рух колони пролягав через населений пункт Василівка Запорізької області.

Під час пересування колони в районі населеного пункту Григорівка Запорізької області у автомобіля КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_6 номер шасі НОМЕР_3 , яким керував командир автомобільного відділення підвозу боєприпасів автомобільного взводу роти логістики (на момент події, командир автомобільного відділення роти забезпечення) військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 , вийшов з ладу двигун, в результаті чого зазначений транспортний засіб втратив можливість руху.

Оскільки в автомобілях колони були відсутні засоби для буксирування, старшим колони командиром відділення технічного обслуговування автомобільної техніки господарчого взводу роти логістики (на момент події, командиром взводу технічного забезпечення роти забезпечення) військової частини НОМЕР_1 штаб-сержантом ОСОБА_5 - було прийнято рішення вилучити з автомобіля 2 акумулятори, робочий інструмент, злити з баків пальне та продовжити рух колони до м. Токмак. У зв`язку зі стрімким темпом наступу підрозділів російської федерації після виконання завдання колона повернулася до ППД запасним маршрутом.

Також згідно пояснення капітана ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 одразу повідомили його про подію рапортами. Сам капітан Ющишен також подав рапорт на командира військової частини НОМЕР_1 .

Командир роти матеріально-технічного забезпечення (на момент події) військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_8 зробив запит на ПАТ Запоріжсталь для виділення транспорту в цілях евакуації поламаного автомобіля. Коли транспорт прибув на місце, автомобіля КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_7 на місці не виявилося.

Зазначені вище факти підтвердили у своїх поясненнях командир автомобільного відділення підвозу боєприпасів автомобільного взводу роти логістики військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 та командир відділення технічного обслуговування автомобільної техніки господарчого взводу роти логістики військової частини НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_7 .

В ході службового розслідування встановлено, що вантажний самоскид КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_6 номер шасі НОМЕР_3 було передано військовій частині НОМЕР_1 по акту приймання-передачі від ПАТ Запоріжсталь 25.02.2022. Отримувачем по акту значиться командир роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітан (на момент події) військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_8 .

Так, відповідно до акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 25.02.2022, який складено про те, що згідно з рішенням Запорізької військової районної державної адміністрації у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, транспортний засіб КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , власником якого є ПАТ «Запоріжсталь» передається Військовій частині НОМЕР_1 . Залишкова (балансова) вартість вантажного самоскида КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 становить 0 грн 00 коп.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) від 10.05.2022 №2 транспортний засіб КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 зараховано на укомплектування роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

20.11.2022 до капітана ОСОБА_2 надійшла інформація про те, що втрачений транспортний засіб перебуває в районі військового містечка у м. Запоріжжя.

21.11.2022 автомобіль було виявлено та складено акти огляду у присутності двох військовослужбовців.

Згідно актів автомобіль КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , судячи із зовнішнього вигляду, перебуває у неробочому стані. В нього розібраний двигун, відсутні деякі елементи ходової частини, в наявності 4 з 10-ти коліс, серйозні ушкодження має кабіна водія.

28.11.2022 капітаном Ющишеним були здійснені заходи щодо буксирування автомобіля КАМАЗ 5511 шасі № НОМЕР_3 до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Комісія військової частини НОМЕР_1 , визначена установчим наказом, склала Акт технічного стану автомобілю КАМАЗ 5511 державний номер AP0147ІС шасі № НОМЕР_3 та Відомість проведення дефектації вантажного самоскиду КАМАЗ 5511 шасі № НОМЕР_3 .

Згідно висновків комісії, автомобіль КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 шасі № НОМЕР_3 за своїм технічним станом не придатний для подальшої експлуатації. Відповідає II категорії та потребує поточного ремонту. Згідно Відомості проведення дефектації, що додається до акту технічного стану, витрати на ремонт складають 352710 грн (триста п`ятдесят дві тисячі сімсот десять гривень 00 копійок).

Командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.05.2022 № 103 «Про призначення службового розслідування по факту втрати військового майна», відповідно до пункту 1 якого наказано призначити службове розслідування по факту втрати автомобіля КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі № НОМЕР_3 , який втратив можливість руху під час пересування автомобільної колони до зазначеного пункту.

За результатами службового розслідування було складено Акт проведення службового розслідування по втраті військового майна, згідно з яким запропоновано, у тому числі, притягнути капітана ОСОБА_2 , який займав посаду командира роти матеріально-технічного забезпечення (роти логістики) військової частини НОМЕР_1 з 06.01.2022 по 19.11.2022, до матеріальної відповідальності згідно з Пунктом 1 Статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», та покласти на нього відшкодування збитків у розмірі 352710 грн (триста п`ятдесят дві тисячі сімсот десять гривень 00 копійок).

Судом досліджено копії матеріалів службового розслідування.

Згідно з пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03.01.2023 № 5 Про результати проведення службового розслідування по факту втрати автомобіля КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі № НОМЕР_3 , притягнуто капітана ОСОБА_1 , який займав посаду командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 з 21.03.2022 по 19.11.2022, до матеріальної відповідальності згідно з Пунктом 1 Статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», та покладено на нього відшкодування збитків у розмірі 352710 грн (триста п`ятдесят дві тисячі сімсот десять гривень,00 копійок).

Позивач, вважаючи протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2023 №5 в частині притягнення його до повної матеріальної відповідальності, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості (стаття 58 Статуту).

Відповідно до статті 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок).

Так, пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

В свою чергу, пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 №1075-XIV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Частиною першою статті 1 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Положеннями статті 6 Закону №160-ІХ визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди, а саме в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Суд вважає, що настання повної матеріальної відповідальності за п.1 ч.1 ст.6 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ обумовлено законодавцем одночасно як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості неусвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (стаття 7 Закону №160-ІХ).

У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, суд зазначає, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

При цьому, аналізуючи положення Закону №160-IX, суд зауважує, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Відповідно до матеріалів справи, висновки відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності ґрунтуються на матеріалах службового розслідування, під час якого було, зокрема, встановлено, що саме капітан ОСОБА_8 значиться тримувачем транспортного засобу по акту приймання-передачі, КАМАЗ 5511 державний номер AP0147IC закріплений за ротою матеріального забезпечення (на момент складання акту ротою логістики) військової частини НОМЕР_8 , при цьому відсутні документи, які підтверджують закріплення автомобіля за водієм зі складанням договору про повіну та підвищену матеріальну відповідальність, відшкодування збитків, завданих державі, має покладатися безпосередньо на командира роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (на момент події) капітана ОСОБА_9 , у відповідності до умов договору про повну та підвищену матеріальну відповідальність від 09.05.2022 №7. Сума збитків, завданих державі, складає 352710 грн. Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у формі недбалого ставлення до військової служби.

Однак, службовим розслідуванням не встановлено можливих мети та мотиву вчиненого позивачем (на думку відповідача) правопорушення, внаслідок якого державі було завдано шкоди.

Суд звертає увагу, що оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності, то відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення.

На думку суду, відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина саме позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Так, 26.02.2022 під час пересування колони в районі населеного пункту Григорівка Запорізької області у автомобіля КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_6 номер шасі НОМЕР_3 , яким керував командир автомобільного відділення підвозу боєприпасів автомобільного взводу роти логістики (на момент події, командир автомобільного відділення роти забезпечення) військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 , вийшов з ладу двигун, в результаті чого зазначений транспортний засіб втратив можливість руху.

Оскільки в автомобілях колони були відсутні засоби для буксирування, старшим колони командиром відділення технічного обслуговування автомобільної техніки господарчого взводу роти логістики (на момент події, командиром взводу технічного забезпечення роти забезпечення) військової частини НОМЕР_1 штаб-сержантом ОСОБА_5 - було прийнято рішення вилучити з автомобіля 2 акумулятори, робочий інструмент, злити з баків пальне та продовжити рух колони до м. Токмак. У зв`язку зі стрімким темпом наступу підрозділів російської федерації після виконання завдання колона повернулася до ППД запасним маршрутом.

Згідно пояснення капітана ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 одразу повідомили його про подію рапортами. Сам капітан Ющишен також 26.02.2022 подав рапорт на командира військової частини НОМЕР_1 .

Прибувши на наступний день для евакуації транспортного засобу КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 , на місці поломки даний транспортний засіб виявлено не було, про що було повідмолено командира частини.

Крім того, на протязі лютого 2022 року по травень 2022 року позивач писав рапорти на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо обставин зникнення автомобіля та щодо його розшуку, що не було заперечено відповідачем.

20.11.2022 до капітана ОСОБА_2 надійшла інформація про те, що втрачений транспортний засіб перебуває в районі військового містечка у м. Запоріжжя, та що його було розібрано на частини невідомими особами.

21.11.2022 автомобіль було виявлено та складено акти огляду у присутності двох військовослужбовців.

Згідно актів автомобіль КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , судячи із зовнішнього вигляду, перебуває у неробочому стані. В нього розібраний двигун, відсутні деякі елементи ходової частини, в наявності 4 з 10-ти коліс, серйозні ушкодження має кабіна водія.

28.11.2022 капітаном Ющишеним були здійснені заходи щодо буксирування автомобіля КАМАЗ 5511 шасі № НОМЕР_3 до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Комісія військової частини НОМЕР_1 , визначена установчим наказом, склала Акт технічного стану автомобілю КАМАЗ 5511 державний номер AP0147ІС шасі № НОМЕР_3 та Відомість проведення дефектації вантажного самоскиду КАМАЗ 5511 шасі № НОМЕР_3 .

Згідно висновків комісії, автомобіль КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 шасі № НОМЕР_3 за своїм технічним станом не придатний для подальшої експлуатації. Відповідає II категорії та потребує поточного ремонту. Згідно Відомості проведення дефектації, що додається до акту технічного стану, витрати на ремонт складають 352710 грн.

Суд критично ставиться до висновків відповідача стосовно того, що оскільки саме капітан ОСОБА_8 значиться отримувачем транспортного засобу по акту приймання-передачі КАМАЗ 5511 державний номер АР0147IC закріплений за ротою матеріального забезпечення (на момент складання акту ротою логістики) військової частини НОМЕР_8 , при цьому відсутні документи, які підтверджують закріплення автомобіля за водієм зі складанням договору про повну та підвищену матеріальну відповідальність, відшкодування збитків, завданих державі, має покладатися безпосередньо на командира роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (на момент події) капітана ОСОБА_8 , у відповідності до умов договору про повну та підвищену матеріальну відповідальність від 09.05.2022 №7, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що під час проведення службового розслідування не було встановлено час та обставину події настання збитків у розмірі 352710 грн.

Слід зауважити, що транспортний засіб було втрачено 26.02.2022 та виявлено на території військового містечка у м.Запоріжжі 21.11.2022 у розібраному стані (розібраний двигун, відсутні деякі елементи ходової частини, в наявності 4 з 10-ти коліс, серйозні ушкодження має кабіна водія), а договір №7 про повну та підвищену матеріальну відповідальність між Військовою частиною НОМЕР_1 (в особі підписанта полковника ОСОБА_10 ) з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, укладено 09.05.2022, та 10.05.2022 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) №2 транспортний засіб КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 зараховано на укомплектування роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п.5.1. Договору про повну та підвищену матеріальну відповідальність від 09.05.2022 №7, цей договір набуває юридичної сили від дати його підписання обома Сторонами.

Отже, дія вказаного договору не може розповсюджуватися на події, які виникли до його підписання.

Також, є незрозумілим яким чином 10.05.2022 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) №2 транспортний засіб КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 зараховано на укомплектування роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , тоді як вказаний транспортний засіб було втрачено 26.02.2022 та виявлено на території військового містечка у м.Запоріжжі 21.11.2022 у розібраному стані.

Крім того, пунктом 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пряму дійсну шкоду (далі - шкода) розуміють збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (стаття 7 Закону №160-ІХ).

Так, відповідно до акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 25.02.2022, який складено про те, що згідно з рішенням Запорізької військової районної державної адміністрації у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, транспортний засіб КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , власником якого є ПАТ «Запоріжсталь» передається Військовій частині НОМЕР_1 .

Залишкова (балансова) вартість вантажного самоскида КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 становить 0 грн 00 коп.

Комісія військової частини НОМЕР_1 , визначена установчим наказом, склала Акт технічного стану автомобілю КАМАЗ 5511 державний номер AP0147ІС шасі № НОМЕР_3 та Відомість проведення дефектації вантажного самоскиду КАМАЗ 5511 шасі № НОМЕР_3 .

Згідно висновків комісії, автомобіль КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 шасі № НОМЕР_3 за своїм технічним станом не придатний для подальшої експлуатації. Відповідає II категорії та потребує поточного ремонту. Згідно відомості проведення дефектації, що додається до акту технічного стану, витрати на ремонт складають 352710 грн.

Таким чином, можна дійти висновку, що такі висновки про витрати на ремонт є суб`єктивною оцінкою комісії, а отже не є належними та допустимими доказами, що обгрунтовано та об`єктивно підтверджують розмір завданої шкоди.

Окремо слід зазначити, що службовим розслідуванням не встановлено наявність причинного зв`язку між поведінкою позивача і настанням шкоди, вина саме позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Так, в ході проведення службового розслідування було встановлено, що 20.11.2022 до капітана ОСОБА_2 надійшла інформація про те, що втрачений транспортний засіб перебуває в районі військового містечка у м. Запоріжжя, та що його було розібрано на частини невідомими особами. 21.11.2022 автомобіль було виявлено та складено акти огляду у присутності двох військовослужбовців. Згідно актів автомобіль КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , судячи із зовнішнього вигляду, перебуває у неробочому стані. В нього розібраний двигун, відсутні деякі елементи ходової частини, в наявності 4 з 10-ти коліс, серйозні ушкодження має кабіна водія.

Суд зазначає, що позивачем вжвалися заходи спочатку щодо евакуації поламаного автомобіля, потім щодо пошуку та встановлення місцезнаходження транспортного засобу, на що також вказує те, що саме до капітана ОСОБА_2 20.11.2022 надійшла інформація про те, що втрачений транспортний засіб перебуває в районі військового містечка у м. Запоріжжя.

На думку суду, та обставина, що під час пересування колони в районі населеного пункту Григорівка Запорізької області у автомобіля КАМАЗ 5511 вийшов з ладу двигун, в результаті чого зазначений транспортний засіб втратив можливість руху та через відсутність засобів для буксирування транспортний засіб було покинуто та прийнято рішення про продовження рух колони, не може свідчити про те, що дії позивача були умисними та сприяли настанню шкоди або стали прямим наслідком нанесення шкоди, що свідчить про відсутність вини саме позивача у заподіянні шкоди.

Крім того, судом враховано, що відповідно до частини першої статті 9 Закону № 160-ІХ завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:

1) дії непереборної сили;

2) необхідної оборони;

3) крайньої необхідності;

4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;

5) виправданого службового ризику;

6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;

7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

24.02.2022 російські війська здійснили широкомасштабне вторгнення на територію України. Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

У зв`язку зі стрімким темпом наступу окупаційних військ російських федерації, після виконання завдання колона повернулася до ППД запасним маршрутом.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що залишення особового складу 26.02.2022 разом із транспортним засобом мало реальні ризики для життя і здоров`я військовослужбовців, та цю небезпеку на той час не можна було усунути іншим засобом, як залишення автомобіля.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

За таких обставин, суд вважає, що службовим розслідуванням не установлено та відповідачем не надано належних та допустимих доказів про заподіяння саме позивачем державі шкоди, у зв`язку із чим він має нести повну матеріальну відповідальність.

Відповіно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат на підставі ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної дільності) від 03.01.2023 №5 Про результати проведення службового розслідування по факту втрати автомобіля КАМАЗ 5511 державний номер НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова