Справа № 240/364/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/364/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні з 10.09.2021 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 10.09.2021 призначити пенсію за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 19.05.1977 до 30.06.1982 та з 20.12.1982 до 17.12.1985 в Ліпецькому відділенні Державного інституту по проектуванню підприємств машинобудівної та станкоінструментальної промисловості;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при призначенні пенсії за віком з 10.09.2021 зарахувати до страхового стажу період роботи з 19.05.1977 до 30.06.1982 та з 20.12.1982 до 17.12.1985 в Ліпецькому відділенні Державного інституту по проектуванню підприємств машинобудівної та станкоінструментальної промисловості.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що до 10.09.2021 отримувала пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". У 2021 році їй призначено пенсію за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З повідомлення відповідача від 27.10.2021 дізналася, що відповідачем при призначенні пенсії не було застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення. Окрім того, з повідомлення відповідача від 08.11.2021 з`ясувала, що при обчисленні страхового стажу роботи, відповідачем не було зараховано до стажу період роботи з 19.05.1977 до 17.12.1985 в Ліпецькому відділенні Державного інституту по проектуванню машинобудівної та станкоінструментальної промисловості. Дії відповідача призвели до призначення пенсії у меншому розмірі ніж передбачено законом. (а.с. 1-4).

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

10.11.2022 до Житомирського окружного адміністративного суду за вх. №56661/22 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві зазначено про те, що позивача було переведено із пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідачем вказано, що пенсію позивача обраховано на підставі частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, зіславшись на те, що при переведенні з пенсії, у зв`язку з втратою годувальника на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата, визначена частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 19, 20).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), Законом України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення"), Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Частиною 5 статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що з 24.02.2011 ОСОБА_1 була призначена пенсія за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

10.09.2021 ОСОБА_1 було переведено з пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У 2021 році ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за роз`ясненнями з приводу призначеної пенсії.

На звернення позивача відповідачем надано відповіді листами від 27.10.2021 №38529-37858/Л-02/8-0600/21, від 08.11.2021 №39852-39134/Л-02/8-0600/21 та від 23.02.2023 №0600-0215-8/24349, у яких зазначено про те, що при перерахунку пенсії застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, який на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, від 01.04.2020 №251, від 22.02.2021 №127 збільшено на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11 відповідно, що становить 5426,60 грн. Роз`яснено, що застосування для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інсший не передбачено (а.с. 13-14). Щодо обчислення страхового стажу повідомлено, що до страхового стажу не враховані періоди роботи з 19.05.1977 до 17.12.1985, оскільки в довідці від 02.11.2020 №Х-8095 зазначено, що в наказах по особовому складу за 1977, 1978, 1980, 1982, 1985 ОСОБА_1 не значиться, у відомостях по нарахуванню заробітної плати наявний запис тільки за червень 1982 року та грудень 1985 року (а.с. 23, 24), а довідки про заробітну плату не підтверджені первинними документами, записи про періоди роботи в трудовій книжці відсутні, до того ж ситуація, яка склалася на теренах нашої держави, не дає можливості Головному управлінню Пенсійного фонду у Житомирській області направляти запити на підтвердження достовірності видачі довідок про заробітну плату до органів Пенсійного фонду російської федерації (а.с. 53).

Суд вважає помилковими твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, частина 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регулює питання переведення з одного виду пенсії на інший, які призначаються за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як було встановлено судом, пенсія ОСОБА_1 у 2011 році була призначена за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, у 2021 році пенсія ОСОБА_1 за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначалася вперше, тому при визначенні розміру пенсії слід було використовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки, як це передбачено абзацом четвертим частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Схожої правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 15.03.2018 у справі №521/4655/17, від 05.05.2018 у справі №751/329/16-А, від 05.07.2018 у справі №565/645/17, від 27.11.2018 у справі №514/1529/16-А.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 1977 до 1985 роки суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На підтвердження періоду роботи з 1977 до 1985 року ОСОБА_1 надала до суду лист підприємства від 14.10.1997 №410 та довідку від 14.10.1997 №201, у якому підприємство підтверджує, що ОСОБА_2 працювала на підприємстві з 19.05.1977 до 30.06.1982 та з 20.12.1982 до 17.12.1985 (а.с. 25, 26), архівну довідку від 02.11.2020 №Х-8096 щодо найменування підприємства, архівну довідку від 02.11.2020 №Х-8095 про періоди роботи ОСОБА_2 в Липецькому відділенні Державного проектного і науково-дослідницького інституту з виробництва продукції загальномашинобудівного призначеня (а.с. 29), а також архівні довідки від 11.05.2022 №Л-2145 про отримувану заробітну плату в Липецькому відділенні Державного проектного і науково-дослідницького інституту з виробництва продукції загальномашинобудівного призначеня за період з травня 1977 року до грудня 1981 року (а.с. 54), від 11.05.2022 №Л-2145/1 про отримувану заробітну плату в Липецькому відділенні Державного проектного і науково-дослідницького інституту з виробництва продукції загальномашинобудівного призначеня за період січень-червень, грудень 1982 року - грудень 1985 року (а.с. 55).

З аналізу наданих позивачем документів, суд приходить до висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 з 19.05.1977 до 30.06.1982 та з 20.12.1982 до 17.12.1985 документально підтверджені та підлягають зарахуванню до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії.

Враховуючи наведені обставини справи суд задовольняє адміністративний позов та вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягує судові витрати із відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.05.1977 до 30.06.1982 та з 20.12.1982 до 17.12.1985 в Ліпецькому відділенні Державного інституту по проектуванню підприємств машинобудівної та станкоінструментальної промисловості.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати з 10 вересня 2021 року до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 19.05.1977 до 30.06.1982 та з 20.12.1982 до 17.12.1985 в Ліпецькому відділенні Державного інституту по проектуванню підприємств машинобудівної та станкоінструментальної промисловості.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо застосування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 10 вересня 2021 року перерахунок та доплату різниці пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019 та 2020 роки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 1816,00 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін