Справа № 420/9151/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/9151/22

Головуючий І інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 31.10.2022р.) у справі за адміністративним позовом ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

04.07.2022р. ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД», через уповноваженого представника - адвоката Бондарюка В.І., звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Укртрансбезпеки, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову від 13.10.2021р. №313270 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про відсутність правових підстав для накладення на нього штрафу, оскільки керував транспортним засобом один водій - ОСОБА_1 , який під час перевірки надав інспектору всі необхідні документи, у тому числі відомості відносно режиму праці та відпочинку з тахографу. У свою чергу, 2-й водій ОСОБА_2 до керування транспортним засобом не допускався, і перебував кабіні у як «пасажир».

Окрім того, позивачем зазначено у позові і про порушення процедури розгляду справи про накладення адміністративного-господарського штрафу, які виразилися в тому, що посадові особи відповідача належним чином не повідомили водія про початок розгляду адміністративних матеріалів, чим позбавили позивача можливості оскаржити акт перевірки. При цьому, позивач також не був своєчасно повідомлений і про дату, час і місце розгляду справи про накладення стягнення.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» - задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову відповідача від 13.10.2021р. за №313270 про застосування адміністративно-господарського штрафу. Стягнуто з відповідача на користь ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 85,50 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 29.11.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД».

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

28.12.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ст.311 КАС України, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

31.08.2021р. співробітниками державного контролю та нагляду на вантажному транспорті, на підставі направлення на рейдову перевірку №026506, було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час міжнародних автомобільних перевезень вантажів відносно транспортного засобу «DAF/SCHWARZMULLER», д.н.з. « НОМЕР_1 » / «С3405ЕС», належного ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД».

03.09.2021р. за результатами вказаного контрольного заходу було складено акт №307407, в якому було зафіксовано, що на а/д М-16 Одеса-Кучурган 12 км + 50 м (ділянка дороги) було зупинено а/м «DAF/SCHWARZMULLER», д.н.з. « НОМЕР_1 » / «С3405ЕС», водій якого фактично відмовився від контролю та не надав доступ до тахографа для зчитування інформації з цифрового тахографа про роботи та відпочинок водія з 03.09.2021р. по 06.08.2021р. Окрім цього, у водія - ОСОБА_2 була відсутня картка до цифрового тахографа у другому слоті, чим порушено абз.11 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Далі, на підставі зазначеного вище Акту перевірки, 13.10.2021р. начальником Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було винесено постанову №313270 про застосування до ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 680 грн., згідно з ч.1 абз.11 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Не погоджуючись із правомірністю винесеної постанови, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив із того, що на відповідну вимогу суду про надання належних, допустимих доказів, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, на підтвердження направлення на адресу ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, та винесених на його підставі спірних постанов тощо, відповідачем суду не надано жодного з витребуваних документів. З огляду на відсутність відповідних доказів, серед іншого, щодо забезпечення позивачу можливості участі у процедурі розгляду справи, суд 1-ї інстанції визначив наявними суттєві порушення процедури, що тягнуть за собою визнання протиправною оскаржуваної постанови.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.1 «Положення про Укртрансбезпеку» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За приписами ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. №2344-III, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Так, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст.6 Закону №2344-III).

Згідно зі ст.48 вказаного Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати та пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або ж інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 8 ст.53 Закону №2344-III закріплено, що водії транспортних засобів, які належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до 11 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів відносно організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначена «Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорт» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567).

Як закріплено п.12 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених п.15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 13 Порядку №1567 визначено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі та транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (п.14 Порядку №1567).

У п.15 Порядку №1567 визначено, що під час рейдової перевірки перевіряються, серед іншого, наявність визначених ст.ст.39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно зі ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку у відповідності до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Отже, в розумінні зазначеної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення внутрішнього чи міжнародного.

Як вже зазначалось вище, підставою для застосування до ТзОВ «Годжи Транс 2004 ЕООД» адміністративно-господарських санкцій стала та обставина, що водій ОСОБА_2 не надав доступ до цифрового тахографа для зчитування інформації про роботу та відпочинок водія за період з 06.08.2021р. по 03.09.2021р., у нього відсутня картка до цифрового тахографа у другому слоті, чим порушено абз.11 ч.1 ст.60 Закону №2344-III.

Між тим, матеріали справи не містять жодних доказів допуску водія ОСОБА_2 до керування транспортним засобом, а тому відповідачем, в такому випадку, не доведено обов`язку останнього надавати відомості цифрового тахографа про роботу та відпочинок за відповідний період.

Також судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції і про наявні процедурні порушення з боку відповідача під час накладення спірного адміністративного стягнення.

Так, у відповідності до п.21Порядку №1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктами 25 та 26 цього ж Порядку унормовано, що справа про порушення розглядається посадовою особою органу державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом 2-х місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Наведені приписи кореспондуються з вимогами ст.280 КУпАП, якою визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У контексті обставин даної справи системний та цільовий способи тлумачення вказаних норм дають судовій колегії підстави дійти висновку, що право особи на участь у розгляді її справи передбачена приписами Порядку №1567 та є необхідною складової реалізації права особи на захист.

При цьому, відповідачем не заперечується, що позивач не був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, внаслідок чого останній був позбавлений можливості подати пояснення, докази, заперечення під час розгляду справи.

Наведене свідчить про те, що відповідач діяв протиправно, з порушенням принципів рівності та змагальності, без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, тому судова колегія не може погодитись з доводами апелянта, що вказане порушення процедури є формальним та не впливає на правомірність оскаржуваної постанови.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції, що вина позивача у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке встановлена абз.11 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», не доведена належними доказами та наявні суттєві порушення процедури накладення штрафних санкцій, а відтак, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги.

В обсязі встановлених обставин, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

До того ж, варто також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Доводи та аргументи апеляційної скарги відповідача судова колегія вважає такими, що зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновки суду і свідчать про незгоду апелянта з правовою оцінкою, наданою судом 1-ї інстанції щодо обставин цієї справи, встановлених під час її розгляду.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційних скарг, згідно зі ст.316 КАС України, залишає дані апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 07.07.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко