Справа № 600/5079/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 600/5079/21-а
Головуючий у І інстанції: Григораш В.О.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С.
суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.
секретаря судового засідання: Мокрак С.А.,
представника відповідача: Фіщук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОМАКС" про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОМАКС" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними,
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 14 червня 2023 року апеляційні скарги Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та додаткове рішення від 05 квітня 2023 року - без змін.
23.06.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОМАКС" надійшло клопотання про ухвалення додаткової постанови, мотивована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідача було передбачено додаткові судові витрати в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 грн.
Розгляд заяви позивача призначено у відкритому судовому засідання на 05.07.2023.
До розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОМАКС" від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги мотивоване тим, що враховуючи встановлені обставини, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому Головне управління ДПС у Чернівецькій області вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника сторони, перевіривши матеріали справи та доводи клопотання позивача, колегія суддів вважає, що наявні підстави для прийняття додаткового рішення у справі та часткового задоволення клопотання позивача.
Так, згідно ч. 1 ст. 247 КАС України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Аналогічна норма міститься у ст. 252 КАС України, відповідно до п. 3 ч. 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
З вказаної статті слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до положень статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу наведених правових норм видно, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Приписами статті 19 Закону №5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI).
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Подібний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Схожа правова позиція, також міститься і в постанові Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №686/5064/20.
При цьому, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.
З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження розміру понесених витрат позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції додані копії:
- додаткової угоди від 14.03.2023 № 10/23 до договору №1 про надання правничої допомоги від 03.08.2021;
- акту надання правової допомоги від 14.06.2023 приймання-передачі наданих правових (правничих) послуг по договору про надання правничої допомоги від 22.09.2022;
- платіжної інструкції від 15.06.2023 №1241 на суму 6000,00 грн.
Зі змісту вказаних документів слідує, що адвокатом на користь товариства була надана правова (правнича) допомога на загальну суму 6000,00 грн, а саме: правовий аналіз апеляційної скарги Головного управління ДПС у Чернівецькій області - 4000,00 грн, представництво інтересів клієнта в суді - 2000,00 грн.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що дана справа віднесена до справ незначної складності, підготовка адвоката до участі у справі в суді апеляційної інстанції не потребувала значних затрат часу.
Так, під час апеляційного розгляду справи, адвокатом було підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу та пояснення.
З аналізу відзиву на апеляційну скаргу видно, що відзив за змістом фактично дублює рішення суду першої інстанції (3,4,5 аркуш судового рішення), а отже правовий аналіз апеляційної скарги Головного управління ДПС у Чернівецькій області не вимагав у адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, а час в кількості 4 годин є значно завищеним та не співмірний із обсягом виконаної роботи.
Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, колегія суддів вважає необґрунтованою оплату адвоката за написання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 4000 грн (4 год*1000,00), яку необхідно зменшити до 1000 грн, враховуючи також клопотання представника відповідача.
Тобто, вивчення апеляційної скарги та написання відзиву за змістом фактично дублює позовну заяву позивача, а отже зважаючи на досвід адвоката написання відзиву не потребувало значних затрат часу.
При цьому, Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на участь у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21).
Водночас, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При цьому, вартість представництва інтересів клієнта в суді, а саме: підготовки адвоката до судового засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, час очікування, участь у судовому засіданні в кількості 2 годин також є значно завищеною, та не співмірною із обсягом виконаної роботи.
Зокрема, з протоколу судового засідання суду апеляційної інстанції від 14.06.2023 встановлено, що розгляд справи було призначено на 10:00 та зважаючи на підготовчі дії, розпочато через 10 хвилин, сам розгляд справи, відповідно до журналу, тривав менше години таким чином, час витрачений адвокатом на очікування та розгляд справи в суді апеляційної інстанції становить менше години.
Разом з тим, адвокатом не було надано суду жодних відомостей про витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, що є суттєвим для визначення часу витраченого адвокатом для участі в судовому засіданні.
Відтак, заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката для участі в судовому засіданні в розмірі 2000 грн не є співмірним зі складністю справи, а тому підлягає зменшенню до 1000 грн.
Таким чином, зважаючи на те, що дана справа відноситься до незначної складності, позов носить немайновий характер, а рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не змінює, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 грн., відсутні.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Колегія суддів вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, оскільки вони є співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, а тому підлягають стягненню з відповідача.
При цьому, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Зважаючи на вищевикладене, наявні підстави для часткового задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОМАКС" про ухвалення додаткової постанови про прийняття додаткового рішення задовольнити, яким стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОМАКС" судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області.
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОМАКС" про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.