Справа № 465/1101/23
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

10.07.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

секретар судового засідання Сеньків А.Т.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасуванню постанови серії ЕАС №6529214 від 11.02.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасуванню постанови серії ЕАС №6529214 від 11.02.2023 року, в якому просив суд скасувати постанову інспектора 2 батальйону 2 роти УПП у Львівській області рядового Висоцького П.В. від 11.02.2023 року серії ЕАС №6529214 про накладання адміністративного стягнення на нього по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідно до п.4 ч.4 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням особою дій в стані крайньої необхідності. Провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 11.02.2023 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 4 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400,00 грн.

Позивач вважає, вказану постанову протиправною, незаконною, постановлено з порушенням норм КУпАП, а тому провадження підлягає закриттю, у зв`язку з вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Так, 11.02.2023 року інспектор 2 батальйону 2 роти УПП у Львівській області , рядовий Висоцький В.П. виніс щодо позивача постанову серії ЕАС №6529214 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно якої ОСОБА_1 11.02.2023 року о 09 год. 24 хв. у м. Львові по вул. Городоцькій, керував транспортним марки Вольксваген-Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 будучи раніше позбавленим права керування транспортними засобами.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, а саме пояснень позивача на заперечення щодо вчинення правопорушення, які полягали в тому, що він вимушено керував транспортним засобом, оскільки надавав при цьому невідкладну медичну допомогу, що полягала у транспортуванні його дружини ОСОБА_2 у медичний заклад.

Отже, 11.02.2023 року близько го 08 год. 10 хв. позивач разом з дружиною прямували в належному їй транспортному засобі у місто Львів. На вулиці Городоцькій в районі торгівельного центру Метро дружина позивача різко повернула праворуч та стала на узбіччі дороги та почала скаржитися на погане самопочуття та болі, тобто в ОСОБА_2 раптово погіршилося здоров`я і вона втратила свідомість. Коли позивачу вдалося привести дружину до свідомості, остання пояснила, що почувається вкрай погано, відчуває болі в області серця і внутрішніх органів та попросила його негайно завезти її в лікарню.

Ситуація відбувалася неподалік блокпосту на вул. Городоцькій і працівники поліції візуально могли спостерігати, що позивач разом з іншою особою стояли на узбіччі певний час, а в подальшому продовжили рух через блокпост на якому їх зупинили та склали оскаржувану постанову.

Позивач розуміє, що він є особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, але в даній ситуації діяв так, як вважаю діяла б кожна людина надаючи невідкладну медичну допомогу потребуючій особі, а отже такі дії мають ознаки таких, що вчинялися в стані крайньої необхідності.

Враховуючи ту обставину, що здоров`ю ОСОБА_2 загрожувала небезпека, а його дії були спрямовані на усунення небезпеки, яка їй загрожувала при цьому ним не було заподіяно іншої шкоди, яка б була більш значною, тому він зазначає, що діяв у стані крайньої необхідності.

В подальшому, після складення щодо позивача постанови, він доставив дружину в амбулаторний медичний пункт де вона обслуговується в межах Солонківської ТГ.

Одночасно інспектор порушив і інші права позивача передбачені ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема:знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.02.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами, передбаченими ст. 286 КАС України.

Призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

28.03.2023 року на електрону пошту суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилався на наступні обставини.

Так, 11 лютого 2023 року здійснюючи проїзд через блокпост по вулиці Городоцькій у м. Львові, працівниками поліції на законних підставах, передбачених Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану № 1456 від 29 грудня 2021 року, було зупинено транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER з номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував позивач, ОСОБА_1 .

В ході спілкування та перевірки водія транспортного засобу по єдиній телекомунікаційній системі бази даних Національної поліції інспектором Управління встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , відповідно до Постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2020 року, у справі № 450/1497/20 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП та адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на три (3) роки.

Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотриманням вимог пункту 9, а саме - було оголошено, яка справа розглядається, з посиланням на пункти ПДР України.

Отже, звертаючи увагу на той факт, що позивач є особою, яка здійснювала керування транспортним засобом позбавлена права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, що в загальному не відповідає загальноприйнятим нормам поведінки та здійснене без поваги до правил суспільного співжиття, то інспектор Управління мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному» режимі ним була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Факт керування транспортним засобом підтверджує сам позивач, усвідомлюючи що він позбавлений права керування транспортним засобом відповідно вищезазначеної постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2020 року, у справі №450/1497/20, позивач сів за кермо і здійснив рух транспортним засобом 11.02.2023 року.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є інший шлях, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. В даному випадку позивач міг обрати інший шлях для запобігання можливої небезпеки (викликати швидку медичну допомогу або ж про допомогу попросити працівників поліції), однак свідомо цього не зробив. Тому в діях позивача не вбачаємо діянь вчинених в стані крайньої необхідності, а його аргументи вказують лише на намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідача у своєму відзиві зазначив про розгляд справи без його участі, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.02.2023 року відносно позивача інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП в Львівській області рядовим Висоцьким П.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6529214, зі змісту якої слідує, що 11.02.2023 о 09.24 год. м. Львів, вул. Городоцька, 282А водій керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування Т/З особою позбавленою права керування Т/З, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

В матеріалах справи міститься виписка №7 від 13.02.2023 року, яка видана КНП «Центр первинної Медико-санітарної допомоги» Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, та в якій вказано, що ОСОБА_2 звернулась в амбулаторію 11.02.2023 року зі скаргами на втрату свідомості, судоми під час керування автомобілем. Під час нападу знаходилась разом з чоловіком, який доставив її в амбулаторію. Дані скарги з`явились вдруге. пацієнтка не обстежувалась. На обліку з приводу епілепсій не перебуває. Протисудомні препарати не приймає. На час огляду скарги на головний біль, втому, сонливість. патологічних рефлексів не спостерігається. Рекомендована консультація невролога з метою виявлення причин судом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон) вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень пункту 11 частини 1статті 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

На виконання приписів частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пп. «а» п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закон 3353-XII, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону 3353-XII).

Згідно з частиною 4 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «а» п. 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З аналізу наведеного слідує, що відповідальність за частиною 4 статті 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Тобто, обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дій: з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За наявності усіх трьох наведених вище обставин особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Проте, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він був змушений керувати 11.02.2023 року транспортним засобом в стані крайньої необхідності, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та зазначено самим позивачем, події відбувалися неподалік від блокпосту на якому були присутні працівники поліції, та до яких він міг звернутися про допомогу, окрім того позивач мав змогу викликати швидку, однак даних дій позивачем зроблено не було.

Окрім того, позивач усвідомлював та був обізнаний, що він є особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4ст.126 КУпАП. Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 знаючи про позбавлення його прав водіння здійснював керування транспортним засобом.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 4ст. 126 КУпАП, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4статті 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн. відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а постанова про накладення стягнення серія ЕАС № 6529214 від 11 лютого 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП, винесена інспектором поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст.132КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позові, судові витрати у виді судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 9,72-77,132, 242, 244-246, 257,271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасуванню постанови серії ЕАС №6529214 від 11.02.2023 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівський області, , місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Мартьянова С.М.