Справа № 160/8938/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2023 року Справа № 160/8938/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо непідписання рапорту про звільнення ОСОБА_2 у встановлений строк, з лав Збройних Сил України на підставі абз. 3 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 звільнити ОСОБА_2 на підставі абз. 3 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_4 . Вказує, що звертався до командира з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами через необхідність постійного догляду за матір`ю. Рапорт у військовій частині прийняли, однак ніяких подальших дій надалі не вчинили. Відповідь від Повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військової частини НОМЕР_3 ) від 10.03.2023 р. зазначає, що документи щодо звільнення військовослужбовця з військової служби знаходяться на підписанні у командувача Повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Командування не підписує документів щодо звільнення позивача з військової служби, що, на його думку, є бездіяльністю з боку посадових осіб. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі в якості третьої особи - Військову частину НОМЕР_2 . Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
04.07.2023 р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, вя кому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що старший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , на посаді командира стартового взводу стартової батареї НОМЕР_5 зенітного ракетного дивізіону. Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом та відповідним пакетом підтверджуючих документів про звільнення з військової служби за пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ, оскільки захворіла його матір ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У наданих позивачем до рапорту на звільнення з військової служби представлена довідка Комунального некомерційного підприємства "Лікарсько-консультативної комісії Первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Дніпропетровської області від 08.02.2023 року № 336 відносно матері позивача ОСОБА_3 1950 року народження.
Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317.
Підпунктом 1 п. 11 Положення встановлено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
З проведеного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, можна прийти до цілком обгрунтованого висновку, що необхідність остійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.
З приводу наданого позивачем висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, то такий висновок не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, оскільки стосовно підтвердження цього факту уповноваженим органом є інша установа. чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.
В даному випадку, для підтвердження необхідності стороннього догляду за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач мав надати висновок медико- соціальної експертної комісії.
З огляду на зазначене, подана позивачем разом з рапортом про звільнення довідка Комунального некомерційного підприємства "Лікарсько-консультативної комісії Первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Дніпропетровської області"від 08.02.2023 року № 336, не є належним підтверджуючим документом для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації за підпунктом г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ.
Додатково наголошує на тому, що на даний час у ОСОБА_1 припинили існувати підстави для звільнення з військової служби відповідно до підпункту 2, ч.4, ст.26 Закону України «Про військовий обо`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю ОСОБА_3 оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказані обставини підтверджуються копією рапорту старшого лейтенанта Касаткіна А.В. від 23.05.2023 року про надання йому відпустки за сімейними обставинами та доданою до нього копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 виданого 23.05.2023р.
05.07.2023р. пердставником третьої особи подано до суду пояснення, які за своїм змістом аналогічні доводам наведеним у відзиві відповідачем.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до військового квитка серії НОМЕР_6 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 .
ОСОБА_1 звернувся до командира з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме за необхідністю постійного догляду за матір`ю ОСОБА_3 .
Відповідно до Листа від 08.02.2023р. за №336 КНП «ЦПМСД» ОСОБА_3 страждає захворюванням: злоякісне новоутворення правої молочної залози. Захворювання лівої легені. За станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
Згідно листа від 10.03.2023р. за № 350/172/32/163 ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_1 проінформовано, що документи щодо його звільнення знаходяться на підписі у командувача Повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Позивач вказує, що відповідачем вчинено бездіяльність щодо не підписання рапорту про його звільнення, що стало підставою для звернення до суду.
У матеріалах справи міститься також копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з частинами 2, 3, 5 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Статтею 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а у частині 4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008).
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно з пунктами 241, 242 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.
До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Згідно з пунктом 5 Переліку документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби (додаток 19) при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" та визначено підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу.
Позивач просить суд зобов`язати відповідача звільнити його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", посилаючись на необхідність догляду за хворою матір`ю ОСОБА_3 .
В той час, суд досліджуючи докази наявні в матеріалах справи, встановив, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 .
Таким чином, обставини які б могли слугувати підставою для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" припинили своє існування 22.05.2023р., а відтак суд не встановив порушень прав позивача з боку відповідача у межах спірних правовідносин, пов`язаних зі звільненням позивача з військової служби, тож у задоволенні його позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_8 ) до Повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , і.к. НОМЕР_9 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін