Справа № 200/499/22
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року Справа№200/499/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2021 року (згідно з відбитком штампу на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02 серпня 2021 року по 02 грудня 2021 року;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві середнє грошове забезпечення за час розрахунку при звільненні з 02 серпня 2021 року до дня фактичного розрахунку - 02 грудня 2021 року.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що при звільненні не виплачено всіх належних позивачеві сум, спір про їх розмір відсутній, а тому у нього на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України виникло право на компенсацію за затримку розрахунку при звільненні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до Донецького окружного адміністративного суду доказів сплати судового збору у розмірі 908 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року про повернення позовної заяви скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на відсутність доказів вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року прийнято до провадження адміністративну справу № 200/499/22. Повторно направлено позивачеві ухвалу суду від 10 лютого 2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30 травня 2023 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові з тих підстав, що норми статті 117 Кодексу законів про працю України не можуть поширюватися на відносини, які впливають з відносин проходження військової служби.

04 липня 2023 року суду надіслано витребувані докази.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05 липня 2021 року № 336-ОС припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби ОСОБА_1 у запас по НОМЕР_2 прикордонному загону.

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 28 липня 2021 року № 228-ОС позивача виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 01 серпня 2021 року.

За відомостями відповіді відповідача на адвокатський запит від 06 жовтня 2021 року № 11/5854 позивачеві 03 серпня 2021 року перераховано на особистий рахунок грошове забезпечення в сумі 320 748, 18 грн, яке включає в себе: грошове забезпечення за 1 день серпня 2021 року 653, 33 грн з відрахуванням премії у розмірі 118, 40 грн; матеріальну допомогу на оздоровлення за 2021 рік 21 110, 10 грн; одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби 263 876, 25 грн; грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій 19 702, 76 грн; винагороду за участь в ООС за липень 2021 року 6 500 грн; винагороду за участь в ООС за 1 день серпня 2021 року 209, 68 грн; індексацію грошового забезпечення з квітня 2015 року по травень 2020 року 12 351, 13 грн та індексацію грошового забезпечення за 1 день серпня 2021 року 17, 42 грн (з утриманням військового збору 4 864, 52 грн та компенсацією військового збору 1 311, 43 грн; нарахуванням та компенсацією податку з доходів фізичних осіб у розмірі 58 374, 23 грн);

04 серпня 2021 року - компенсацію за піднайом (найом) житлових приміщень 1 187, 78 грн.

Обставини щодо перерахування 03 серпня 2021 року 320 748, 18 грн грошового забезпечення та 04 серпня 2021 року 1 187, 78 грн компенсації підтверджуються виписками з банківського рахунку.

Крім того, за відомостями інших виписок з банківського рахунку, а також особової картки заробітної плати за 2021 рік 10 вересня 2021 року позивачеві перераховано відповідачем 1 206, 05 грн (піднайом житла); 13 вересня 2021 року 28, 22 грн (надбавки за роботу в умовах режимних обмежень).

03 грудня 2021 року позивачеві перераховано компенсацію за неотримане речове майно в сумі 85 521, 59 грн (з утриманням 1,5 відсотка військового збору 1 302, 36 грн) на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі № 200/19256/21, що підтверджується довідкою від 01 серпня 2021 року № 63 вартості речового майна, що належить видачі позивачеві, випискою з банківського рахунку, копією особової картки заробітної плати за 2021 рік.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати компенсації за неотримане речове майно) не урегульовано положеннями спеціального законодавства.

Тому суд застосовує до спірних правовідносин норми статей 116, 117 Кодексу законів про працю України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в Державній прикордонній службі України, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22 червня 2023 року у справі № 380/152/20.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, тобто виплатити всі суми, що йому належать.

Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України (в редакції, діючій на момент виникнення правовідносин), якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті); при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника; якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (частина друга статті).

Матеріалами справи підтверджується непроведення відповідачем повного розрахунку із позивачем на день звільнення, а тому останній має право на виплату середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, тобто з 02 серпня 2021 року (з наступного дня після звільнення) до 03 грудня 2021 року (день фактичного розрахунку).

Суд наголошує, що стаття 116 Кодексу законів про працю України не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення, а тому суми, які не є складовими грошового забезпечення (зокрема, компенсація за неотримане речове майно), але несвоєчасно виплачені, не впливають на правильність висновків щодо необхідності застосування вказаної норми, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 09 липня 2020 року у справі № 320/6659/18.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в інших постановах від 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19, від 26 листопада 2020 року у справі № 520/1365/2020, від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, суд наголошує на обов`язку визначення розміру середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку, оскільки в даному випадку, надаючи оцінку застосуванню статті 117 Кодексу законів про працю України, є органом, який виносить рішення по суті спору.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

За змістом абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. [...].

Оскільки ОСОБА_1 звільнено з військової служби 01 серпня 2021 року, то при обчисленні середньомісячного грошового забезпечення врахуванню підлягають виплати за червень, липень 2021 року, які передують події, з якою пов`язана відповідна виплата (звільнення).

Згідно з відомостями особової картки заробітної плати за 2021 рік розмір грошового забезпечення позивача у червні 2021 року становив 24 679, 16 грн, у липні 2021 року 29 556, 80 грн, сумарно 54 235, 96 грн.

За правилом пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Реченням 2 абзацу 1 пункту 8 розділу ІV Порядку № 100 встановлено, що […] cередньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача становить 889, 11 грн (54 235, 96 грн/61 календарний день).

Суд не приймає до уваги відомості відповідача про те, що середньоденний розмір грошового забезпечення становить 679, 74 грн, оскільки наведені ним в довідці про доходи відомості не відповідають даним особової картки заробітної плати за 2021 рік.

Слід зазначити, що судом при обчисленні використано відомості особової картки заробітної плати за 2021 рік, у тому числі з урахуванням сум, виплачених за піднайм житла, оскільки відповідно до пункту 2.2.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, ці виплати включено до фонду додаткової заробітної плати, а також з урахуванням виплат за участь в ООС (АТО).

Реченням 1 абзацу 1 пункту 8 розділу ІV Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З огляду на ці положення законодавства визначення розміру середнього грошового забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється судом виходячи з числа календарних днів, кількість яких за період з 02 серпня 2021 року (з наступного дня після звільнення) до 03 грудня 2021 року (день фактичного розрахунку) становить 124 дні.

Отже, розмір середнього грошового забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 110 249, 64 грн (889, 11 грн х 124 дні).

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності за статтею 117 Кодексу законів про працю України підлягає врахуванню правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19, відповідно до якої розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Залежно від розміру невиплачених звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

В межах цієї справи всі суми виплачено з порушенням строків, що відповідає 100% розміру відповідальності 110 249, 64 грн.

Разом з цим у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 Великою Палатою Верховного Суду, з огляду не лише на принцип пропорційності, а й розумності та справедливості, зроблено висновок, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого Кодексу законів про працю України, враховуючи наступні критерії: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення законодавством, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Таким чином, враховуючи співмірність розміру майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, та розміру суми середнього заробітку за час затримки при звільненні (що приблизно відповідає четвертій частині), неістотність порушення строків виплати сум розрахунку в серпні 2021 року, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування, виходячи з розумного та справедливого балансу між інтересами позивача та відповідача, в загальній сумі 27 562 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги на підставі частини другої статті 9 КАС України підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачеві середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02 серпня 2021 року по 03 грудня 2021 року.

Враховуючи визначення судом розміру середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає, що належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є стягнення на його користь середнього грошового забезпечення за час розрахунку при звільненні з 02 серпня 2021 року по день фактичного розрахунку - 03 грудня 2021 року в сумі 27 562 грн.

На підставі частини першої статті 139 КАС України сума сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02 серпня 2021 року по 03 грудня 2021 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час розрахунку при звільненні з 02 серпня 2021 року по день фактичного розрахунку - 03 грудня 2021 року в сумі 27 562 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Повідомлення учасників справи здійснюється через електронну пошту, у тому числі неофіційну, виходячи з презумпції обізнаності (особа, яка, звертаючись до суду, в заяві, або по суті справи, або в заяві з процесуальних питань вказала свою електронну пошту, яка не є офіційною, то вона погоджується на отримання повідомлення саме на цю електронну пошту і має цікавитись, чи отримала лист, чи ні), або через систему «Електронний суд».

Учасник судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, повинен виконати вимоги частини другої статті 129 КАС України та за допомогою електронної пошти (телефону) негайно підтвердити суду про отримання судового повідомлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 липня 2023 року.

Суддя Ю.М. Льговська