Справа № 300/807/23
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2023 р. справа № 300/807/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
за участю: представника позивача Чабанюка М.М.
представника відповідача Сайнюк Т.І.,
свідків - ОСОБА_1 , ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.03.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 03.04.2023. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що після реєстрації 15.12.2022 заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на викуп земельних ділянок які перебувають у його постійному користуванні така 20.12.2022 була направлена на розгляд постійно діючої комісії з питань земельних відносин Рожнівської сільської ради. Так, на засідання комісії в телефонному режимі було запрошено представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 з метою з`ясування необхідних питань, втім такий не прибув. За результатами обговорення заяви ОСОБА_3 членами комісії було встановлено наступне: - земельна ділянка площею 5,7780 га для ведення фермерського господарства в с.Кобаки фактично не обробляється фермером ОСОБА_3 , а використовується іншою особою для сільськогосподарських потреб без оформлення права користування земельною ділянкою, а тому необхідно провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_3 ; - відсутня інформація про вирощування та продаж сільськогосподарської продукції фермером ОСОБА_3 для потреб закладів харчування (школи і садки) Рожнівської ОТГ, що підтверджується відсутністю укладених договорів за період 2022-2023 р.р. Також необхідно з`ясувати питання про платоспроможність ОСОБА_3 та витребувати відомості з відповідних реєстрів про відсутність відомостей про припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 ; - земельний податок ОСОБА_3 як фермер не сплачує у зв`язку з наявністю пільг відповідно до вимог Податкового кодексу України; - вартість земельних ділянок, які має намір викупити ОСОБА_3 повинен дорівнювати нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, витяги про нормативну грошову оцінку сформовані 16.11.2022. Законодавством України передбачено індексацію нормативної грошової оцінки земельних ділянок щороку з врахуванням індексу споживчих цін на попередній рік. Враховуючи наведене комісія вирішила відмовити ОСОБА_3 у наданні дозволу на викуп земельних ділянок. Відтак, на сесії Рожнівської сільської ради 23.12.2022 розглянута заява ОСОБА_3 про викуп земельних ділянок для ведення фермерського господарства в с.Кобаки та прийнято рішення про відмову. При цьому, відповідач наголошує на відсутності заявника чи його представника на сесії сільської ради, що унеможливило з`ясування всіх обставин для прийняття рішення. З огляду на встановлення відсутності факту використання земельних ділянок ОСОБА_3 за цільовим призначенням відповідач вважає вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню(а.с. 61-64).
06.04.2023 представник позивача за допомогою системи «Електронний суд» подав відповідь на відзив в якому звернув увагу суду на відсутність жодної з підстав передбачених частиною 5 статті 128 Земельного кодексу України для відмови у продажі земельної ділянки при прийнятті оскаржуваного рішення. Вказав на відсутність доказів, які б вказували на наявність хоча б однієї з передбачених наведеною нормою підстави. Щодо відсутності позивача чи його представника на засіданні земельної комісії то вказав, що письмово їх не повідомляли про необхідність прибуття на засідання. Акцентував увагу суду на тому, що жодних звернень чи зауважень стосовно використання земельних ділянок до часу подання заяви про викуп земельних ділянок не існувало. Просив задоволити позов.
Відповідно до ухвали суду від 10.05.2023 клопотання Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області про розгляд справи №300/807/23 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та про виклик свідків задоволено і призначено судовий розгляд на "30" травня 2023 р. о 14:00 год. Також, вказаною ухвалою викликано у судове засідання як свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
У судовому засіданні 30.05.2023 заслухано вступні слова представника позивача та представника відповідача а також допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та оголошено перерву в судовому засіданні до 08.06.2023 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів та неявкою з поважних причин двох свідків.
В судовому засіданні 08.06.2023 допитано свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , долучено додаткові докази та заслухано додаткові пояснення сторін.
Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав з посиланням на доводи наведені у позові та відповіді на відзив, вказавши на дотримання позивачем форми та додатків до заяви для надання дозволу на викуп земельних ділянок, втім відповідачем протиправно прийнято оскаржуване рішення про відмову без зазначення підстави такої відмови визначеної ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України.
У судовому засіданні 08.06.2023 представник відповідача щодо задоволення позову заперечила. Вказала на занижену вартість нормативної грошової оцінки земельних ділянок, оскільки нова не була розроблена незважаючи на прийняття Рожнівською сільською радою рішення від 05.10.2021 № 324-8/2021 «Про розроблення технічної документації з нормативної грошової оцінки земель села Кобаки Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області», яке не реалізовано досі. Також, вказала на не використання ОСОБА_3 земельних ділянок , які перебувають в його постійному користуванні за цільовим призначенням, а саме для ведення фермерського господарства, оскільки таке ним фактично не ведеться. Просила в задоволенні позову відмовити.
Свідок ОСОБА_5 , суду посвідчив, що займає посаду старости села Кобаки та проживає по сусідству із позивачем ОСОБА_3 , втім останній фактично не займається фермерством, а земельні ділянки не використовує за призначенням як сінокос чи пасовище, оскільки не випасає на них велику рогату худобу. Однак, кілька років тому позивач мав декілька корів.
ОСОБА_6 як свідок, вказав, що є депутатом Рожнівської сільської ради та брав участь в голосуванні при прийнятті оскаржуваного рішення. Вказав, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок площею більше 5 га в розмірі близько 107 000 грн є занадто низькою, оскільки вказані земельні ділянки розміщені в центрі села Кобаки. Від свого знайомого йому стало відомо про те, що він обробляє земельні ділянки ОСОБА_3 за плату. Так, земельні ділянки які перебувають у постійному користуванні ОСОБА_3 не використовуються ним за призначенням, оскільки засіваються соєю, кукурудзою, тоді як за видом діяльності фермера ОСОБА_3 на земельних ділянках має випасатись худоба.
Свідок ОСОБА_7 , який є головою комісії з питань земельних відносин, посвідчив, про те, що позивач самостійно не обробляє земельну ділянку, а віддав таку у суборенду. Вказав на те, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок надто низька, а відповідач працює над розробкою нової документації на землю в селі Кобаки.
Свідок ОСОБА_1 пояснив, що проживає в селі Кобаки, однак позивач фактично не займається фермерством на земельних ділянках, жодних засобів для сільськогосподарської обробки землі теж немає.
ОСОБА_2 як свідок, суду пояснила, що є сусідкою позивача, проживає поруч із його будинком, вважає, що за станом здоров`я він не може самостійно обробляти землю та займатись фермерством.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву та відповіді на відзив, заслухавши пояснення представників сторін та покази свідків, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, суд встановив таке.
Ухвалою Х сесії XXI скликання Косівської районної ради народних депутатів від 24.03.1992 «Про виділення землі та реєстрацію Статуту селянського господарства ОСОБА_3 » закріплено в довічне успадковане володіння ОСОБА_3 жителю с.Кобаки 6,0 га ріллі ( в тому числі на участку «Морозівське» - 4,3 га ріллі, «Біля Сонія» - 1,7 га ріллі) для ведення селянського (фермерського) господарства. Та зареєстровано статут селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 (зв. бік а.с. 163).
Факт передачі вказаних земельних ділянок в постійне користування ОСОБА_3 підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії ІФ № 08-12-3/000122, де вказано дві ділянки площею 4,0865 га та 1,6915 га, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 122, що не оскаржується відповідачем.
24.03.1992 ОСОБА_9 зареєстровано юридичну особу селянське (фермерське) господарство ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності селянсько-фермерського господарства ОСОБА_3 № 22192276 від 01.06.1995(а.с. 164).
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 728025 від 04.01.2013 щодо селянсько-фермерського господарства ОСОБА_3 видом діяльності за КВЕД є 01.41 розведення великої рогатої худоби(а.с. 165-167).
Вказані обставини не заперечуються відповідачем, а тому не потребують додаткового з`ясування.
Подана заява ОСОБА_3 була розглянута на засіданні постійної постійно діючої комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, туризму та благоустрою Рожнівської сільської ради 20.12.2022 року, за результатами якої вирішено відмовити в задоволенні такої заяви, що підтверджується копією витягу з протоколу засідання постійно діючої комісії №17 (а.с. 90).
Рішенням шістнадцятої сесії восьмого скликання Рожнівської сільської ради від 23.12.2022 № 37-16/2022 «Про розгляд заяви ОСОБА_3 » вирішено відмовити ОСОБА_3 у наданні викупу земельних ділянок загальною площею 5,7780 га за кадастровими номерами :01:006:0126 та цільове призначення для ведення фермерського господарства :01:006:0327(а.с. 89).

За результатами голосування проект рішення про відмову у викупі земельних ділянок ОСОБА_10 був підтриманий 16 депутатами сільської ради з 17 присутніх(а.с. 31).

Листом Рожнівської сільської ради від 17.02.2023 № 220/2.2-03 про прийняте рішення із направленням його копії повідомлено представника заявника - адвоката Чобанюка М.М.(а.с. 29).

Позивач, вважаючи, що йому фактично відмовлено у передачі у власність земельних ділянок, які знаходяться у нього на праві постійного користування, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 2 ст. 19 Конституції України гарантується, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1-2 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Глава 20 ЗК України регулює питання продажу земельних ділянок або прав на них на підставі цивільно-правових договорів.

Так, статтею 127 ЗК України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах) у формі електронного аукціону у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Не допускається відчуження орендованих земельних ділянок державної або комунальної власності без згоди орендаря.

Відповідно до положень частини першої статті 128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з частиною другою вищевказаної статті громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

Частиною третьою статті 128 ЗК України визначено, що орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Жодних виключень із вказаної вище норми права законодавцем не визначено, що кореспондує обов`язку суб`єктів владних повноважень щодо неухильного дотримання вказаних вище строків щодо розгляду заяви (клопотання) з питань продажу земельних ділянок.

В силу частини 5-6 статті 128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Разом з цим, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Тобто, обов`язку органу місцевого самоврядування зі здійснення розгляду заяви (клопотання) зацікавленої особи з приводу продажу земельної ділянки комунальної власності протягом місячного строку, встановленому нормою частини 3 статті 128 ЗК України, кореспондує обов`язок скликання не рідше ніж один раз на місяць сесії сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення), районної чи обласної ради з питань відведення земельних ділянок, встановлений нормою частини 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Частина 3 статті 128 Земельного кодексу України чітко визначає обов`язок органу місцевого самоврядування у разі прийняття рішення про відмову в продажу земельної ділянки зазначати у цьому рішенні обґрунтування (причини, мотиви) такої відмови.

З наведеного слідує, що за наслідками розгляду заяви позивача відповідач, як суб`єкт владних повноважень, мав прийняти одне із можливих рішень, а саме: 1) рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки; 2) рішення про відмову в продажу земельної ділянки із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Жодних інших альтернативних рішень законодавцем не визначено, тобто за наслідком розгляду саме на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування питань щодо земельних відносин, приймається одне із двох рішень, зокрема про надання дозволу на продаж земельної ділянки або мотивована відмова.

В той же час, відповідно до п. 6-1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України(в редакції станом на 19.11.2022, чинній на дату подання заяви та прийняття оскаржуваного рішення), громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, а також юридичні особи, яким на момент набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" належало право постійного користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, та які відповідно до статті 92 цього Кодексу не можуть набувати земельні ділянки на праві постійного користування, орендарі земельних ділянок, які набули право оренди земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів", мають право на купівлю таких земельних ділянок без проведення земельних торгів. Купівля земельних ділянок відповідно до цього пункту здійснюється за ціною, що дорівнює: нормативній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель сільськогосподарського призначення; експертній грошовій оцінці земельної ділянки - для земель несільськогосподарського призначення.

У разі купівлі земельної ділянки її покупець має право на розстрочення платежу із сплати ціни земельної ділянки з рівним річним платежем з урахуванням індексу інфляції, за умови встановлення заборони на продаж або інше відчуження та надання у користування земельної ділянки до повного розрахунку покупця за договором купівлі-продажу.

Розрахунок за придбану земельну ділянку здійснюється щороку, рівними частинами, у місяць, що настає за звітним роком. Покупець має право на дострокове погашення всієї або частини суми ціни продажу земельної ділянки з розстроченням платежу з урахуванням індексу інфляції. Строк розстрочення платежу становить: щодо земель сільськогосподарського призначення - 10 років, щодо земель несільськогосподарського призначення - 30 років, якщо покупець не ініціює встановлення меншого строку. У разі купівлі земельної ділянки з розстроченням платежу право власності переходить до покупця після сплати першого платежу.

Право купівлі земельної ділянки відповідно до цього пункту також мають громадяни України - спадкоємці громадян, яким належало право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної чи комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства (крім випадків, якщо такі земельні ділянки були передані у власність чи користування фізичним або юридичним особам). Якщо таких спадкоємців декілька, земельна ділянка придбавається ними у спільну часткову власність, де частки кожного із спадкоємців у праві власності є рівними.

Громадяни України та юридичні особи, що здійснюють купівлю земельних ділянок сільськогосподарського призначення відповідно до цього пункту, мають відповідати вимогам, визначеним цим Кодексом до набувачів земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Положення частини сьомої статті 130 цього Кодексу не поширюються на земельні ділянки, які придбаваються відповідно до цього пункту.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; та ін.

Відповідно до частини 2 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

При цьому, відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на вищезазначені норми, питання продажу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким в даному випадку є Рожнівська сільська рада.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що Рожнівською сільською радою було прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на викуп земельних ділянок, із врахуванням пропозиції постійно діючої комісії із земельних відносин з підстав: - земельна ділянка площею 5,7780 га для ведення фермерського господарства в с.Кобаки фактично не обробляється фермером ОСОБА_3 , а використовується іншою особою для сільськогосподарських потреб без оформлення права користування земельною ділянкою, а тому необхідно провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_3 ; - відсутня інформація про вирощування та продаж сільськогосподарської продукції фермером ОСОБА_3 для потреб закладів харчування (школи і садки) Рожнівської ОТГ, що підтверджується відсутністю укладених договорів за період 2022-2023 р.р.; - можлива неплатоспроможність ОСОБА_3 та необхідність витребувати відомості з відповідних реєстрів про відсутність відомостей про припинення діяльності суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 ; - земельний податок ОСОБА_3 як фермер не сплачує у зв`язку з наявністю пільг відповідно до вимог Податкового кодексу України; - вартість земельних ділянок, які має намір викупити ОСОБА_3 повинен дорівнювати нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, витяги про нормативну грошову оцінку сформовані 16.11.2022.

Втім, суд критично ставиться до вищевказаного, як підстав прийняття оскаржуваного рішення про відмову в наданні дозволу на викуп земельних ділянок ОСОБА_3 з огляду на таке.

Суд звертає увагу на те, що ні оскаржуване рішення, ні витяг з протоколу засідання постійно діючої комісії з питань земельних відносин від 20.12.2022 № 17 не містять підстав відмови у викупі земельних ділянок. Відтак, оскаржуване рішення жодним чином не мотивоване.

Крім того, частиною 5 статті 128 Земельного кодексу України, не зазначено таких підстав для відмови в продажу земельної ділянки, зокрема, як невідповідність фактичного землекористування земельної ділянки її цільовому призначенню, пільги по сплаті земельного податку, оброблення земельних ділянок іншими особами, інформація про вирощування та продаж сільськогосподарської продукції.

Також, в порушення п. 6-1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України(в редакції станом на 19.11.2022, чинній на дату подання заяви та прийняття оскаржуваного рішення), відповідачем до прийняття оскаржуваного рішення не перевірено чи громадянин України ОСОБА_3 , що здійснює купівлю земельних ділянок сільськогосподарського призначення відповідно до цього пункту, відповідає вимогам, визначеним цим Кодексом до набувачів земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які, зокрема, встановлюються статтею 130 Земельного кодексу України.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові №454/160/17 від 09.07.2020 року, які полягають у тому, що результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій", Законом України "Про місцеве самоврядування", без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, немотивованого, протиправного рішення № 37-16/2022 від 23.12.2022, а тому таке підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо викупу земельних ділянок за кадастровим номером :01:006:0126, площею 1,6915 та за кадастровим номером 623683601:01:006:0327, площею 4,0865 га, то суд зазначає наступне.

Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач , кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи, а у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності не обхідних та достатніх для цього підстав.

У постанові від 05.09.2018 у справі № 826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема, подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

На вказаний правовий висновок наявні посилання і у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 520/8576/18 та від 11.02.2021 у справі № 814/2458/16.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

У межах даної справи відповідач використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, втім не вказав конкретної підстави відмови визначеної ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України, також не перевірив заяву на відповідність вимогам пункту 6-1 розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо викупу ділянок за кадастровим номером :01:006:0126, площею 1,6915 та за кадастровим номером 623683601:01:006:0327, площею 4,0865 га.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з огляду на результат розгляду справи та з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1073,60 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача подано до суду: договір про надання правової допомоги №б/н від 11 жовтня 2022 року, акт виконаних робіт № 1 від 15.03.2023 про вартість наданих полуг у розмірі 10 000 грн; квитанцію № 166382 від 15.03.2023 про оплату 10 000 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001633, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1037861.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, заперечення представника відповідача щодо понесених витрат на правову допомогу, співмірність обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У той же час, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26 січня 2023 року по справі №280/3242/19 вказав, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням обставин справи, а саме: справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, виходячи характеру доказів у справі, кількості сторін та відсутності інших учасників у справі, суд вважає розмір вартості наданих послуг неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, вимоги про відшкодування 10000 грн. як витрат на правничу допомогу є необґрунтованими.

Водночас, суд вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 4000 грн.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення шістнадцятої сесії восьмого скликання Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області №37-16/2022 від 23.12.2022.

Зобов`язати Рожнівську сільську раду Косівського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 02.12.2022 (вх 15.12.2022) про надання дозволу на викуп земельних ділянок площею 1,6915 га, кадастровий номер :01:006:0126 та площею 4,0865 га, кадастровий номер :01:006:0327.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 сплачену ним суму судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , с. Кобаки, Косівський район, Івано-Франківська область, 78660);

відповідач - Рожнівська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області (, вул. Героїв Небесної Сотні, 26, с. Рожнів, Косівський район, Івано-Франківська область, 78635).

Суддя Микитин Н.М.

Рішення складене в повному обсязі 13 червня 2023 р.