Справа № 260/1878/23
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2023 року м. Ужгород№ 260/1878/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З. Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 31 прикордонний загін імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Митровка Я.В. звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ) , яким просить:

- Визнати протиправними дії 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пшіькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) щодо врахування грудня 2013 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при перерахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. при її звільненні із військової служби.

- Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням січня 2008 РОКУ як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

- Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10"' Закону України 2. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки.

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10'' Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки.

-. Визнати протиправними дії 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації прикордонної служби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого закінчився».

- Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 Хо 178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01 січня 2019 року розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився».

- Стягнути на користь позивачки судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позиції сторін.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 25.09.2006 р. по 26.09.2019 р. проходила військову службу в Державній прикордонній службі України у складі НОМЕР_5 прикордонного загону імені героїв Карпатської Січі Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ). 26.09.2019 р. наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) №310-ОС «По особовому складу» позивачка була виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із закінченням строку контракту (копія витягу із наказу додається). Водночас у день звільнення позивачки з військової служби відповідач не забезпечив виплату всіх сум, що належали позивачці, зокрема щодо розміру індексації заробітної плати, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та компенсації за неотримане речове майно.

05 квітня 2023 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) надійшли письмові пояснення , відповідно до яких зазначено, що у позивача зростав розмір постійних складових грошового забезпечення, що безумовно впливає на зміну базового місяця для проведення індексації, у зв`язку з чим підстав для застосування базового місяця січень 2008 року за вказаний період немає. Оскільки наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону «Про особовий склад» від 26 вересня 2019 року №310-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, то виплату індексації грошового забезпечення здійснював НОМЕР_4 прикордонний загін.

13 квітня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого з позовними вимогами викладеним у позовній заяві, відповідач не згоден, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню . Відповідно до довідки - розрахунку індексації грошового забезпечення №114,115 від 31.03.2023 позивачу нарахована індексація грошового забезпечення з урахуванням базового місяця червень 2013. З прийняттям Постанови №1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015, і включно до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексацій грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078.Таким чином, базовий місяць червень 2013 року для обрахунку індексації грошового забезпечення відповідачем був застосований вірно.

Крім того зазначено, що під час особливого періоду щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено. У зв`язку з цим додаткові відпустки, в тому числі й додаткова відпустка, передбачена ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в особливий період не вважається такою, що є не використаною. Оскільки відповідно до ч. 17-19 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період надання деяких додаткових оплачуваних відпусток припинено, виплата грошової компенсації не передбачена. На підставі вищевикладеного просить у задоволені адміністративного позову відмовити.

14 квітня 2023 року від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення , відповідно до яких зазначено, що заявлені позивачкою позовні вимоги у частині перерахунку за доплати індексації стосуються виключно періоду з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. та взагалі не охоплюють період до 01.12.2015 р. Отже, заперечення третьої особи в цій частині є недоречними, оскільки позовна заява містить належне обґрунтування необхідності врахування при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення саме січня 2008 року як базового місяця. Відтак, пояснення третьої особи щодо позову жодним чином не спростовують обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а отже такі підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до військового квитка ОСОБА_1 , вона з 25.09.2006 по 27.11.2017 проходила військову службу у Державній прикордонній службі України у Військовій частині НОМЕР_6 , а з 28.11.2017 по 26.09.2019 - у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) від 26.09.2019 №310-ОС, ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 була виключена зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із закінченням строку контракту.

26.09.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила виплатити грошову компенсацію за недоотримане речове майно.

22.02.2023 р. представник позивачки подав до Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит (копія додається) про надання копій службової записки щодо розміру грошової компенсації ОСОБА_1 замість належного до видачі речового майна, довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 та наказу командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 , на підставі якого ОСОБА_1 була виплачена грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.

У відповідь на вказаний адвокатський запит, 10.03.2023 р. відповідач надав копію службової записки № 115 на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна .

Як вбачається зі службової записки № 115, то нарахування відповідачем компенсації за неотримане речове майно здійснювалось за роками видачі такого майна з урахуванням розпоряджень Адміністрації Держприкордонслужби від 11.02.2017 № 33 та від 06.01.2018 № ЗО, які встановлювали ціни на речове майно на 2017 та 2018 роки відповідно, а також згідно з Інструкцією про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період .

Згідно з розрахунковою відомістю за видами оплат № 649 за грудень 2019 , позивачці було нараховано та виплачено компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 33 999.51 грн.

ОСОБА_1 відповідно до довідки про нараховану та виплачену/невиплачену індексацію за період проходження служби у НОМЕР_5 прикордонному загоні [Військова частина НОМЕР_6 ] з січня 2014 року по листопад 2017 року та довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку із звільненням із військової служби відповідачем нараховано та виплачено суму індексації у загальному розмірі 47 323,86 грн. (40 644,22 грн. та 7 400,31 грн. відповідно (за вирахуванням військового збору).Вказані суми 14.01.2023 р. були перераховані Військовою частиною НОМЕР_1 на картковий рахунок позивачки , що стверджується випискою з банківського рахунку .

Відтак, відповідач при перерахунку та виплаті позивачкою розміру індексації за період служби з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. врахував як базовий місяць - грудень 2013, що вбачається із довідки про нараховану та виплачену/невиплачену індексацію за період проходження служби у НОМЕР_5 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_6 ) з січня 2014 року по листопад 2017 року та довідки - розрахунку індексації грошового забезпечення за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Інформацією з послужного списку, що міститься в особовій справі позивачки , ОСОБА_1 до переліку населених пунктів, яким відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» надається статус гірських, включено населений пункт село Ділове Рахівської міської територіальної громади Закарпатської області, де позивачка з 25.09.2006 р. по 27.11.2017 р. проходила військову службу у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_2 - відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Згідно копій архівних відомостей за період проходження позивачкою військової служби у Державній прикордонній службі України у Військовій частині НОМЕР_6 (з 25.09.2006 по 27.11.2017) встановлено, що ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пункту 4 ст. 10 -1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки.

Така компенсація не була виплачена відповідачем на день звільнення, що підтверджується витягом з наказу «По особовому складу» № 310-ОС від 26.09.2019 р.

У відповідь на звернення позивачки № ВА-14609112 від 29.09.2022 про здійснення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пункту 4 ст. 10'' Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач повідомив, що, починаючи з 2014 надання таких відпусток було припинено, а виплата грошової компенсації не передбачається.

Обґрунтовуючи вказану відповідь, Військова частина НОМЕР_1 посилається на пункт 17 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з яким, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше ЗО відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Мотиви суду та норми права застосовані судом.

Щодо індексації грошового забезпечення позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон № 1282-XII), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ст. 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 та з ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).

Пункт 1-1 вказаного Порядку передбачає, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотки (застосовується з 01 січня 2016 року).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці 2 цього пункту (103 відсотки).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

З аналізу вищенаведених положень законодавства випливає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу . З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку № 1078, для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

При цьому, визначення місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) почало залежати виключно від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) тільки з 01 грудня 2015 р. після внесення змін до Порядку № 1078, постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 за № 1013.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів

військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 вказаної постанови вона набрала чинності з 01.01.2008 р.

Вказана вище постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01.03.2018 р.

Тобто, з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. посадовий оклад позивачки не змінювався.

Отже, відповідно до положень Порядку № 1078 саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018 р.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.10.2022 у справі № 400/426/21, від 28.09.2022 у справі № 400/1119/21 та від 28.09.2022 у справі №560/3965/21.

Всупереч наведеним висновками Верховного Суду та нормам чинного законодавства відповідач за базовий місяць при обчисленні розміру індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. визначив грудень 2013 р.. а не січень 2008 р., що призвело до протиправного зменшення розміру належної позивачці індексації грошового забезпечення та порушення її прав на належне грошове забезпечення.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, що викладений у постановах від 06.04.2023 у справі № 380/166/21, від 12.04.2023 у справі № 560/13302/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21, згідно з яким:

«З системного аналізу приписів Постанови №1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 102 Порядку проведення індексації грошових доходів населення слідує, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 1 грудня 2015 року НАЛЕЖАЛО ПЕРЕГЛЯНУТИ «БАЗОВИЙ МІСЯЦЬ», ВИЗНАЧЕНИЙ ЗА СТАРИМИ ПРАВИЛАМИ, ЗМШИВШИЙОГО НА «МІСЯЦЬ НІДВИЩЕННЯ ДОХОДУ», ТОБТО НА МІСЯЦЬ ОСТАННЬОГО НІДВИЩЕННЯ ТАРИФНИХ СТАВОК (ОКЛАДІВ) ЗА ПОСАДОЮ, ЗАЙМАНОЮ ПОЗИВАЧЕМ».

При цьому, належність відповідача за позовною вимогою про зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення підтверджується також телеграмою Адміністрації Державної прикордонної служби України № Т/116-1743 від 03.03.2020, зі змісту якої вбачається, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку зі звільненням з військової служби, з урахуванням не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах державної прикордонної служби України (копія листа зі змістом телеграми додається).

При цьому Адміністрація Державної прикордонної служби України у вказаному листі зауважила, що зазначені у телеграмі вимоги є актуальними та виконуються органами Держприкордонслужби.

Тобто саме відповідач у якого було останнє місце проходження позивачкою військової служби у Державній прикордонній службі України був зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Щодо невиплати позивачці компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки за період проходження військової служби.

Відповідно до пункту 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Кабінет Міністрів України постановою від 01.08.2012 р. № 702 затвердив Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в таких умовах.

Відповідно до п. 5 додатку 1 до вказаної постанови, проходження військової служби у військових частинах (підрозділах органів Держприкордонслужби), що дислоковані в населених пунктах, визначених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 11,08.1995 р. № 647 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських», право на щорічну додаткову відпустку.

Таким чином, право на отримання додаткової відпустки військовослужбовцями, які проходять військову службу у підрозділах Держприкордонслужби, що дислоковані у населених пунктах, яким надається статус гірських, було нормативно закріплено з 2012 року.

Своєю чергою Кабінет Міністрів України постановою від 11.08.1995 р. Хо 647 затвердив Перелік населених пунктів, яким відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» надається статус гірських.

До вказаного переліку включено населений пункт село Ділове Рахівської міської територіальної громади Закарпатської області, де позивачка з 25.09.2006 р. по 27.11.2017 р. проходила військову службу у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_2 - відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Відповідно до вимог п. 1 постанови КМУ від 01.08.2012 № 702, щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році , що настає після календарного року під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Відповідно до вимог п. 11 цієї ж постанови, в інших випадках щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

Відповідно до пункту 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки», Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 вказаного Закону передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки ЇМ ВИПЛАЧУЄТЬСЯ ГРОШОВА КОМПЕНСАЦІЯ ЗА ВСІ НЕВИКОРИСТАНІ дні щорічної основної відпустки, а також ДНІ ДОДАТКОВОЇ ВІДПУСТКИ, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Позивачка за період з 2012 по 2017 рік (період проходження військової служби у с. Ділове Закарпатської області) жодного разу правом на додаткову відпустку не скористалася.

Так само, така компенсація не була виплачена відповідачем на день звільнення, що підтверджується витягом з наказу «По особовому складу» № 310-ОС від 26.09.2019 р.

в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпустки. ОДНАК ЗАКОНОМ НЕ ВСТАНОВЛЕНО ПРИПИНЕННЯ ВИПЛАТИ КОМПЕНСАЦІЇ ЗА НЕВИКОРИСТАНІ ЧАСТИНИ ДОДАТКОВОЇ СОЦІАЛЬНОЇ ВІДПУСТКИ, ПРАВО НА ЯКУ ПОЗИВАЧКА НАБУЛА ЗА ПЕРІОД ПРОХОДЖЕННЯ НЕЮ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

Водночас у разі невикористання додаткової відпустки протягом календарного року, в якому в особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Норми Закону не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 1.380.2019.006595.

Згідно з яким ВС чітко зазначив, що законом не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Вказана справа також стосувалася надання додаткової відпустки, що передбачена пунктом 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Водночас Військова частина НОМЕР_1 (як останнє місце служби) допустила протиправну бездіяльність щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні позивачки, з військової служби й не виплатила на день звільнення 26.09.2019 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2013-2017 роки.

Щодо нарахування та виплати компенсації за неотримане речове майно.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії. Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (постанова КМУ від 16.03.2016 № 178 (далі по тексту Порядок № 178) виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з п. З Порядку № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Пунктом 4 Порядку № 178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі військова частина), а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за нестримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Пунктом 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (наказ Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 далі по тексту Інструкція №232)) встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видасться речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості них предметів.

Відповідно до п. 5 Порядку № 178, довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, роахованої Адміністрацією Держприкордонслужби СТАНОМ НА 1 СІЧНЯ поточного РОКУ, та оформляється згідно з додатком.

У Розпорядженні Адміністрації ДПСУ № 21 від 30 січня 2019 року «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк якого не закінчився» зазначено, що воно прийнято відповідно:

-до п. 5 Порядку № 178

- нарахування військовослужбовцям грошової компенсації замість належних до видачі , але не отриманих протягом проходження військової служби предметів речового майна особистого користування, здійснювати відповідно до його розрахунку вартості згідно з додатком до цього розпорядження.

В Додатку до розпорядження наведено Розрахунок вартості предметів речового майна належних до видачі та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився, відповідно до норм забезпечення, під час звільнення, загибелі (смерті) військовослужбовця Державної прикордонної служби.

Суд зазначає, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, надана представнику позивачки у відповідь на адвокатський запит, не відповідає формі, наведеній у додатку до Порядку № 178.

З розрахункової відомості за видами оплат № 649 за грудень 2019 р. видно, що ОСОБА_1 виплачена сума 33 999,51 грн. компенсації за неотримане речове майно, що не заперечується позивачкою, однак нарахування цієї компенсації проведено на підставі довідки (службової записки) № 115, яка складена за цінами на предмети речового майна з врахуванням терміну пропорційного недоносу (див, графи «термін носки (міс)» та «Факт носити (міс)» та відповідні графи з сумами «Ціна нового» та «Сума до виплати»).

Аналіз вказаних граф службової записки 115 свідчить про незаконне зменшення відповідачем належної до виплати позивачці суми, залежно від фактичної кількості місяців носіння речового забезпечення.

Вказаний підхід Військової частини НОМЕР_1 не відповідає вимогам п. 5 Порядку № 178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видасться речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

При цьому , як вбачається зі службової записки № 115, то нарахування відповідачем компенсації за неотримане речове майно здійснювалось за роками видачі такого майна з урахуванням розпоряджень Адміністрації Держприкордонслужби від 11.02.2017 № 33 та від 06.01.2018 № 30. які встановлювали ціни на речове майно на 2017 та 2018 роки відповідно, а також згідно з Інструкцією про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 Х» 1132 далі по тексту Інструкція N21132)).

В цьому аспекті зазначаємо, що Інструкція № 1132 визначає, що речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України. Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання нього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби (пункт 10 Інструкції №1132).

Таким чином, норми Інструкції №1132 звужують право особи на грошову компенсацію та зменшують розмір відповідних виплат. При нарахуванні та виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно слід керуватися актом вищої юридичної сили, тобто постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» від 16.03.2016 № 178. Норми ж Інструкції №1132 підлягають використанню лише в частинах, які не суперечать такому акту.

З огляду на вищевказане, нарахування та виплата позивачці компенсації за неотримане речове майно мала бути здійснена за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації прикордонної служби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого закінчився», яким встановлено ціни на речове майно у 2019 році.

На підставі аналізу вищевказаних нормативних актів, суд дійшов до висновку, що, оскільки позивач був звільнений у травні 2019 року , такому повинна була бути виплачена грошова компенсація у відповідності до Розпорядження Адміністрації ДПСУ № 21 від 30 січня 2019 року «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації згідно з Додатком.

Водночас, позивачу грошова компенсація виплачена за іншими цінами, які є меншими ніж зазначено у вищевказаному Додатку до Розпорядження Адміністрації ДПСУ №21 від 30 січня 2019, що вбачається з переліку найменувань предметів речового майна та цін на них , що суперечить вищевказаними вимогам Закону та підзаконним актам.

Аналогічний висновок викладено у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 140/10275/20 та у справі 260/ 362/23.

Застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 28 січня 2021 року у справі №520/1190/2020, від 17 березня 2020 року у справі №815/5826/16, від 23 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та від 14 листопада 2018 року у справі №809/1488/16, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слушно врахований судом першої інстанції під час вирішення цього спору.

При цьому, гарантоване статтею 9-1 Закону №2011-XII право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, Конституційний Суд України у рішеннях від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

З огляду на вищенаведені обставини та нормативне регулювання, вважаємо за обґрунтоване формулювання способу захисту порушених прав позивачки у ній частині як визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації прикордонної служби України від 30 січня 2019 року № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого закінчився», а також - зобов`язати нарахувати та виплатити позивачці, з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно з урахуванням вищевказаних обставин протиправності попереднього нарахування.

11 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої просить: стягнути із 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП - НОМЕР_3 ) 21175,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи № 260/1878/23 в суді першої інстанції.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Адвокат Митровка Я.В. представляє інтереси позивача на підставі Ордера серії АО №1084744 від 08.07.2021 року. Згідно витягу із статуту АО "Греца і Партнери" , підтверджується статус партнера у адвоката Митровка Я.В., що представляє інтереси ОСОБА_1 у даній справі.

09 грудня 2022 року між Адвокатським об`єднанням «Греца і Партнери» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, в якому в розділі 5 зазначено, що за послуги згідно цього Договору Клієнт сплачує Виконавцю гонорар в наступних розмірах:

1800 грн. за одну годину роботи старшого партнера Об`єднання;

1500 грн. за одну годину роботи партнера Об`єднання;

1200 грн. за одну годину роботи адвоката Об`єднання

09 грудня 2022 року сторонами складено Акт виконаних робіт №002795 про те , що послуги з надання правової (правничої) допомоги були надані якісно та у відповідності до домовленості сторін. Клієнт не має зауважень до повноти, якості, обсягу, своєчасності, ціни наданої за цим актом правової (правничої) допомоги.

У вказаному Акті зазначено опис робіт (послуг ), час та гонорар. Зокрема:

- складання адвокатського запиту до прикордонного загону м. Чернівці ( 0,75 год. 1125,00 грн.)

- витрати на відправлення адвокатського запиту до прикордонного загону м. Чернівці - 36,00 грн.

разом - 1161,00 грн.

09 грудня 2022 року сторонами складено Акт виконаних робіт №002814 про те , що послуги з надання правової (правничої) допомоги були надані якісно та у відповідності до домовленості сторін. Клієнт не має зауважень до повноти, якості, обсягу, своєчасності, ціни наданої за цим актом правової (правничої) допомоги.

У вказаному Акті зазначено опис робіт (послуг ), час та гонорар. Зокрема:

- підготовка позовної заяви про визнання протиправною бездіяльність та забовязання здійснити перерахунок та виплату сум у звязку із звільненням із служби ( 8 год. - 12000,00 грн.)

08 травня 2023 року сторонами складено Акт виконаних робіт №002937 про те , що послуги з надання правової (правничої) допомоги були надані якісно та у відповідності до домовленості сторін. Клієнт не має зауважень до повноти, якості, обсягу, своєчасності, ціни наданої за цим актом правової (правничої) допомоги.

У вказаному Акті зазначено опис робіт (послуг ), час та гонорар. Зокрема:

- підготовка додаткових пояснень у справі ( 0,67 год. - 1005,00 грн.)

- підготовка додаткових пояснень у справі (1,34 год. - 2010,00 грн.)

- підготовка заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу ( 0,75 год. - 1125,00 грн.)

Разом - 4140,00 грн.

Згідно банківських виписок від 16.03.2023.23 року на суму 1161,00 грн., від 17.03.2023 року на суму 12000,00 грн., 09.05.2023 року на суму 4140,00 грн., 10.05.2023 року на суму 3874,00 грн. , ОСОБА_1 перерахувано вказані суми на рахунки АО «Греца і Партнери» за "юридичні послуги".

15 травня 2023 року від представника в/ч НОМЕР_1 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки зазначає, дана позовна заява відноситься до справ незначної складності, призначена за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). В позовній заяві позивач просить визнати протиправними дій та зобов`язати вчинити дії 31-го прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).Щодо часу витраченого адвокатом на підготовку позову. Позовна заява ймовірно була перекопійована з рішень різних судів з мережі Інтернет (оскільки на даний час питання виплати індексації грошового забезпечення є досить актуальним і судова практика з цього питання є досить розповсюдженою), була зроблена лише механічна робота по шаблонному позову, яка не має вплив на хід розгляду справи та не потребує спеціальних професійних навиків. Зазначає, що виготовлення додатків до позовної заяви не є юридичними послугами, а їх виготовлення не потребує спеціальних навиків. Таким чином, з урахуванням невідповідності витраченого часу адвокатом на підготовку позову, складності справи відповідач вважає, що позивач не довів дійсність витрат на правову допомогу, а перелічені послуги в акті виконаних робіт не співпадають дійсності

Частиною 1 ст. 134 КАС України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в таму числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС У).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст. 134 КАС України ).

За ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила а про це відповідну заяву.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалено рішення. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Варто відзначити, що у справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З аналізу наведених положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15.

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань,

- правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 Судом було висловлено правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),

-документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018р. по справі № 826/856/18.

Факт оплати Позивачем послуг адвоката у повному розмірі підтверджується платіжним документом про оплату вартості отриманої позивачем правничої доомоги, а саме вищенаведеними банківськими виписками , відповідно до якої Позивач оплатив послуги з надання правової допомоги у загальному розмірі 21175,00 гривень.

Однак, у даному випадку не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність справи та інші істотні обставини. В даній справі суд розглядав справу в спрощеному порядку , судові засідання не проводилися.

Отже, слід дійти висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, зокрема по даній справі судові засідання не відбувалися, оскільки судом було відкрито спрощене провадження, а тому, вартість такої послуги, в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Таким чином, суд з врахуванням всім складових та критеріїв щодо витрат на правову допомогу дійшов висновку про стягнення на користь позивача понесених ним обґрунтованих та співмірних витрат на правничу допомогу , а саме -10587,50 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3 ) до 31 прикордонний загін імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) щодо врахування грудня 2013 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при перерахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. при її звільненні із військової служби.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

4. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10"^ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки.

5. Зобов`язати 31 прикордонний загін імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10"' Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 - 2017 роки.

6. Визнати протиправними дії 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації прикордонної служби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого закінчився».

7.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів речового майна, визначеними станом на 01 січня 2019 року розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 № 21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився».

.8. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ - 14321682) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі -10587,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова