Справа № 358/470/23
Суддя: Лебединець Г. С.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 358/470/23 Провадження № 2-а/358/27/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Шпак К.М., за участю представника позивача адвоката Ковальського В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Свистуна Олександра Олеговича, Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що постановою від 17.02.2023 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 17.02.2023 року о 23-02 год в с.Медвин по вул.О.Василенка він керував транспортним засобом Шкода Октавія н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії В, чим порушив п.2.1 а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП. З даною постановою він не згодний, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. В обгрунтування своїх доводів зазначив, що дійсно, при зазначених у постанові обставинах, він керував автомобілем Шкода Октавія н.з. НОМЕР_1 та був зупинений інспектором СРПП ВП № 2 СВистуном О.О. На вимогу останнього, ним було пред`явлено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 14.11.2012 Миронівським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС у Київській області з терміном дії до 14.11.2062 року. При цьому інспектор СРПП Свистун О.О. почав безпричинно звинувачувати його, що вказане посвідчення водія є підробним, а тому він керував без посвідчення водія відповідної категорії. При цьому інспектор не прийняв до уваги пояснення позивача, справу розглянув на місці та виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.126 ч.2 КУпАП. З цих підстав просить скасувати оскаржувану постанову, провадження закрити та вирішити питання щодо відшкодування понесених судових витрат на сплату судового збору на правничої допомоги.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ковальський В.В. підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з підстав, у ньому зазначених. Додатково пояснив, що старшим інспектором СРПП Свистуном О.О., в порушення вимог ст.ст.256, 258 КУпАП, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП не складався. Таким чином, позивача безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки він має посвідчення водія відповідної категорії. Крім того, адвокат зазначив, що відповідно до постанови начальника сектору дізнання ВП №2 Білоцерківського РУП від 17.03.2023 року, закрито кримінальне провадження №0000042 від 18.02.2023 у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, оскільки посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Просив позов задовольнити та вирішити питання про стягнення з відповідача - Головного управління Національної поліції у Київській області на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору в сумі 1073 грн та витрат на правничу допомогу, яка, з урахуванням судового засідання 30.06.2023 року, складає 14 000 грн.

В судовому засіданні 30.05.2023 року відповідач - старший інспектор СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Свистун О.О. позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки вважає оскаржувану постанову законною та обгрунтованою.

В судове засіданні 30.06.2023 року відповідачі не з`явилися за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення від них не надходило. З урахуванням вимог ст. 205 КАС України, судом ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою.

Щодо строку звернення до суду.

Позивач просить поновити строк на звернення до суду із позовом. Зазначає, що строк був пропущений з поважних причин з огляду на необхідність усунення недоліків відповідно до ухвали суду від 28.03.2023 року.

Згідно ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням вимог ст.121 КАС України, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на звернення до суду із даним позовом, визнав поважними причини пропуску такого строку.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 331742, винесеної 17.02.2023 інспектором СРПП ВП №2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Свистуном О.О., 17.02.2023 року о 23-02 год в с.Медвин по вул.О.Василенка ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода Октавія н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії В, чим порушив п.2.1 а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП. На ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Відповідно до постанови начальника сектору дізнання ВП №2 Білоцерківського РУП від 17.03.2023 року, кримінальне провадження №0000042 закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, оскільки посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.4 (а) ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Згідно п.2.1 (а) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керувати таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З наявної у справі копії оскаржуваної постанови серії БАД № 331742 від 17.02.2023 не вбачається інформації, що до останньої додаються будь-які докази. (п.7).

Інших доказів вчинення позивачем інкримінованого правопорушення, відповідачами, на час розгляду справи судом, не надано.

Разом із тим, доводи інспектора щодо правомірності оскаржуваної постанови, спростовуються, зокрема, наданою адвокатом копією постанови від 17.03.2023 року про закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч.4 ст.358 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу даного кримінального правопорушення.

Щодо доводів інспектора про відсутність у Єдиному державному реєстрі МВС відомостей про видачу посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , як підставу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, на переконання суду, зазначені доводи не можуть бути єдиною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з урахуванням висновку у кримінальному провадженні про відповідність вказаного посвідчення водія аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Крім того, ОСОБА_1 не є відповідальною особою за інформаційну наповнюваність державного реєстру МВС.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що, окрім пояснень сторін, у справі відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху (наприклад, відео- та/або фото фіксація, показання свідків), оскаржувана постанова не може вважатися законною.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наявних у справі квитанцій від 23.03.2023 та 10.04.2023 вбачається, що позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви в загальному розмірі 1073,60 грн, яку слід стягнути з відповідача ГУНП у Київській області на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача ГУНП у Київській області на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 14 000 грн, суд зазначає наступне.

На підтвердження вказаних витрат, представником позивача були надані: договір про надання правової допомоги від 19.02.2023 року, додаткова угода від 19.02.2023 року, квитанція від 16.06.2023 року, акт виконаних робіт від 16.06.2023 року. З урахуванням судового засідання від 30.06.2023 року, представником позивача заявлено до стягнення суму витрат на правничу допомогу 14 000 грн.

За змістом статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом із тим, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 01.09.2022 по справі № 640/16093/21.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога адвоката полягала у вивченні матеріалів справи та судової практики, складанні позовної заяви та подання до суду, витребування доказів, участі у 2-х судових засіданнях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивач отримав адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, з огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування не виникало, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, а тому, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За наведених обставин за рахунок відповідача ГУНП в Київській області на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом.

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 331742 від 17.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3 400 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області (м.Київ, вул.Володимирська, 15, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області (м.Київ, вул.Володимирська, 15, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн (сім тисяч гривень).

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець