Справа № 380/19027/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Савка В.А.,

за участю:

представника позивача Слободян Ю.К.,

представника відповідача Флис Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Груп 2020» до Львівської митниці ДМС України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

встановив:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Груп 2020» (місцезнаходження:79021, Львівська обл., м. Львів, вул. Кульпарківська, буд. 116 А, кв.18-19, , далі позивач) до Львівської митниці ДМС України (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка,1, , далі відповідач) у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000115/2 від 31.10.2022;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДМС України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Груп 2020» () 2481 грн. сплаченого судового збору.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач визначив митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості (за ціною договору щодо товарів, які імпортуються) у розмірі 764354,32 грн., зокрема ціна товару становить 20313 євро, курс валюти 35,9579, розрахована митна вартість товару 21256,92 євро. Відтак, декларантом нараховано до сплати митних платежів, а саме ПДВ на суму 152870,86 грн. Задекларована митна вартість визначалась позивачем на підставі положень контракту №18/01/EW/2021 від 18.01.2021, додатку до контракту від 18.10.2022, експортного інвойсу № від 21.10.2022 та інших документів, що були надані відповідачу. В підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару та обраного методу її визначення позивачем до декларації подано документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, ціни та якості задекларованих товарів. Позивач вважає, що подані документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації. Незважаючи на вищенаведене, відповідач скерував запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості від 24.10.2022, яким вимагав в порядку ст.53 МК України додатково подати документи. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо скерування запиту про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, оскільки митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які передбачені ст.53 МК України і можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товарів. У своїй вимозі митний орган повинен був зазначити конкретні обставини, які викликали обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості, чого відповідачем зроблено не було. У відповідь на запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів від 24.10.2022 позивачем скеровано: експортні інвойси, контракт, лист від продавця з обґрунтуванням ціни товару, проформу інвойс, платіжні доручення, технічну карту продукту, гігієнічний сертифікат, додатки до контракту. Проте, відповідач всупереч вищенаведеному прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000115/2 від 31.10.2022. При цьому, відповідач не обґрунтовує та не надає доказів того, що подані документи для митного оформлення товарів є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності інформації. Вважає, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості, що свідчить про формальне прийняття рішення про коригування митної вартості товарів і є підставою для визнання його протиправним та скасування. Щодо відсутності заявки на поставку товару вказує, що така свідчить лише про майбутню угоду та поставку і аж ніяк не містить відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Окрім того, у позивача немає обов`язку подавати заявку на поставку партії товару, оскільки це не обов`язковий документ для митного оформлення. Щодо неподання заявки до договору на перевезення вказує, що такав кінцевому підсумку не формує остаточну вартість понесених витрат на транспортування товару, оскільки формує орієнтовану суму витрат на перевезення товару, яка у випадку розрахунку за таку послугу у валюті залежить від курсу валюти на дату здійснення поставки. За таких обставин належним доказом, що підтверджує вартість перевезення є довідка калькуляція транспортних витрат від 21.10.2022 та рахунок на оплату транспортно експедиційних послуг №5129 від 21.10.2022. Окрім того, відповідачем не зазначено, в чому саме полягає необхідність надання разової заявки до договору, а єдиним обґрунтуванням є те, що для підтвердження вартості транспортних витрат її не надано. Вважає, що відповідачем не доведено належним чином наявності обставини, які обумовили виникнення обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутність хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Щодо недотримання термінів оплати за товар, вказує, що позивачем не пропущено термінів оплати, оскільки надане продавцем відтермінування становить 90 днів і кінцевий термін оплати 19.01.2023. Крім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. Щодо розбіжностей вартості товару у митній декларації країни експорту та рахунках вказує, що митні декларації країни відправлення не містяться у визначеному ч.2 ст.53 МК України переліку документів, які підтверджують митну вартість товару, тому посилання відповідача на такі розбіжності. Експортна декларація є допоміжним документом, який може надаватись продавцем додатково, тобто ці документи не є обов`язковими, а тому її показники не можуть бути покладені в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості. Також, відповідач не вказує із яким саме розрахунком є розбіжність, які саме дані відрізняються та яким чином це стосується числового значення заявленої митної вартості товару чи розрахунку митної вартості, здійсненої позивачем. Щодо невідповідності інвойс проформи № від 19.10.2022 вартості імпортованого товару вказує, що проформа інвойс є попереднім рахунком, виставленим за оплату товару постачальником, але не є розрахунковим документом. Кінцевим документом на відвантаження товару є саме експортний інвойс № складений продавцем від 21.10.2021, в якому зазначена вартість товару складає 20313 євро. Інша вартість товару зумовлена зменшенням кількості товару, що постачалась позивачу, оскільки експортний інвойс № від 21.10.2021 містить лише 10 позицій товару, а відтак і вартість відрізняється від вартості вказаної у попередньо складеній інвойс проформі. Щодо незаконно скоригованої митної вартості митним органом вказує, що спірне рішення не містить обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, відповідачем не надано належного обґрунтування причин неврахування поданих документів для визначення митної вартості товару. Спірне рішення не мітить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, як і не містить жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню. Додатково повідомляє, що після отримання товару позивачем було виявлено недоліки та дефекти товару, тому в митному режимі реекспорту товар повернуто постачальнику 16.12.2022. З огляду на вищенаведене, просить позов задоволити у повному обсязі.

09.02.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач повторно звертає увагу на те, що до митного оформлення додано додаток до контракту, згідно п.3.1 оплата за товар буде виконуватись шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу і 90 днів у випадку першої поставки підлогових панелей. Дата відвантаження вважається дата виставлення експортного інвойсу. Експортний інвойс від 21.10.2022 містить найменування товару і його основні характеристики, з яких чітко відображається, що на митну територію України позивачем поставлене підлогове покриття, а відтак жодних розбіжностей у термінах оплати немає, оскільки надане продавцем відтермінування становить 90 днів і кінцевий термін оплати 19.01.2023. Вказує, що у позивача не було обов`язку подавати на підтвердження митної вартості заявки на поставку партії товару, а зауваження відповідача ні що інше, як ухилення від свого обов`язку мінімізувати митні формальності при здійсненні митного контролю та митного оформлення товару. З поданих документів у повному обсязі чітко відображається інформація про ціну товару та про вартість понесених позивачем транспортних витрат, тож сама по собі відсутність заявки на перевезення товару не може слугувати підставою для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості товару. Акцентує увагу на тому, що ненадання позивачем повного переліку документів на вимогу митного органу не може бути доказом штучного зменшення митної вартості товарів з метою мінімізації митних платежів, оскільки обов`язку подання митної декларації країни експорту не встановлено. Відповідач не наводить жодної деталізації, жодного змістовного обґрунтування, жодного посилання на конкретні суми чи розбіжності, а відтак аргументи відповідача базуються не на доказах, а на припущеннях. Вважає, що суб`єктивні виявлення неповноти у даних, які не стосуються ціни товару та/або не впливають на неї, не можуть бути покладені в обґрунтування невизнання задекларованої позивачем митної вартості товару. Будь які твердження відповідача з приводу невідповідності інвойс проформи вартості імпортованого товару чи термінам оплати вважає безпідставними та незаконними, адже умови оплати за товар не впливають на митну вартість товару. Щодо коригування митної вартості за допомогою МД №UA500500/2022/032080 від 12.09.2022 вказує, що така декларація є неналежним доказом неправильного визначення позивачем митної вартості товару, зазначеного у митній декларації оскільки інформація, зазначена у ній не заслуговує на увагу, з огляду на те, що цінова пропозиція товару є індивідуальною, визначається відповідно до умов договору та не стосується усіх учасників ринку. Така митна декларація не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати перевагу над наданими позивачем первинними документами на товар. В оскаржуваному рішенні відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Тому просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заявах по суті справи, просила позов задоволити.

Заперечення відповідача:

12.01.2023 відповідачем подано відзив, проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №22UA68U2 від 25.10.2022 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та було виявлено наступне: відповідно до п. 3.1 контракту №18/01/EW/2021 від 18.01.2021 оплата за товар буде виконана шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу. У подано рахунку № від 21.10.2022 вказано термін оплати 19.01.2023; відповідно до п. 4.1. контракту №18/01/EW/2021 від 18.01.2021 покупець відправляє продавцю письмову заявку на поставку партії товару по факсу або електронній пошті. Така заявка до митного оформлення не подавалась; п.1 договору на транспортне обслуговування від 16.02.2021 №02 визначено, що Кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строк виконання, суми оплат фрахтів зазначаються в разових договорах-заявках на перевезення, які є невід`ємною частиною даного Договору. Такі договори-заявки до митного оформлення не подавались. Вартість товару зазначена у митній декларації країни експорту №22PL412020E1250620 від 21.10.2022 не відповідає вартості товару зазначеній у поданих рахунках-фактурах. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Додатково декларантом надіслано: додаток до контракту №1 від 01.08.2022, який не підписаний покупцем товару (Відповідно до п. 8.1 договору "Всі зміни, доповнення і додаткові угоди до даного контракту діють і являються його невід`ємною частиною, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані уповноваженими представниками обох сторін"); додаток до договору №б/н від 18.10.2022, яким було змінено умови оплати за товар: "Оплата за товар буде виконуватись шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу і 90 днів в випадку першої поставки підлогових панелей SPC". Поряд з тим у поданому інвойсі-проформі № від 19.10.2022 (тобто, після підписання додатку до договору) вказано умови оплати на всі товари - (45 днів); подані банківські платіжні документи. Проте, дані документи також засвідчують недотримання термінів оплати визначених договором купівлі-продажу. Наприклад: банківське платіжне доручення від 03.10.2022 про оплату товару згідно інвойсу від (52 дні), банківське платіжне доручення від 14.09.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 21.07.2022 (55 днів); поданий інвойс-проформа № від 19.10.2022 на суму 32481,50Євро, що не відповідає вартості імпортованого товару. Інших документів згідно вимоги не надано. Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, не застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу і декларанта інформації про подібні товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу необхідних даних для розрахунку Використано метод 2 ґ. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД: UA500500/2022/032080 від 12.09.2022 (2,31 дол. США за кг). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Сума донарахованих платежів 76604,98 грн.

Щодо доводів позивача про незаконність скерування запиту про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів від 24.10.2022 вказує, що обґрунтованим є сумнів митниці, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, за результатами опрацювання поданих декларантом до митного оформлення документів за МЛ №22UA68U2 від 25.10.2022 були наступні розбіжності: 1) відповідно до п. 3.1 контракту №18/01/ЕW/2021 від 18.01.2021 оплата за товар буде виконана шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу. У подано рахунку № від 21.10.2022 вказано термін оплати 19.01.2023. 2) відповідно до п. 4.1. контракту №18/01/ЕW/2021 від 18.01.2021 Покупець відправляє Продавцю письмову заявку на поставку партії товару по факсу або електронній пошті. Така заявка до митного оформлення не подавалась. 3) п.1 договору на транспортне обслуговування від 16.02.2021 №02 визначено, що Кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строк виконання, суми оплат фрахтів зазначаються в разових договорах-заявках на перевезення, які є невід`ємною частиною даного Договору. Такі договори-заявки до митного оформлення не подавались. 4) вартість товару зазначена у митній декларації країни експорту №22PL412020E1250620 від 21.10.2022 не відповідає вартості товару зазначеній у поданих рахунках-фактурах. 5) додаток до контракту №1 від 01.08.2022 не підписаний покупцем товару. Відповідно до п. 8.1 договору "Всі зміни, доповнення і додаткові угоди до даного контракту діють і являються його невід`ємною частиною, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані уповноваженими представниками обох сторін"; 6) додатком до договору №б/н від 18.10.2022 змінено умови оплати за товар: "Оплата за товар буде виконуватись шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу і 90 днів в випадку першої поставки підлогових панелей SPC". Поряд з тим у поданому інвойсі-проформі № від 19.10.2022 (тобто, після підписання додатку до договору) вказано умови оплати на всі товари - (45 днів); 7) подані банківські платіжні документи також засвідчують недотримання термінів оплати визначених договором купівлі-продажу. Наприклад: банківське платіжне доручення від 03.10.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 12.08.2022 (52 дні), банківське платіжне доручення від 14.09.2022 про оплату товару згідно інвойсу від (55 днів); 8) поданий інвойс-проформа № від 19.10.2022 на суму 32481,50Євро, що не відповідає вартості імпортованого товару. Отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є явним порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Також у спростування доводів позивача вказує, що оскільки митна вартість була визначена Львівською митницею Держмитслужби за резервним методом (відповідно до положень статті 64 МКУ), посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам вказаного нормативного документа. Номер і дата митної декларації в рішенні також вказані. Щодо пояснення з приводу коригувань, Правилами чітко визначено, що такі робляться лише "щодо зроблених коригувань". Тобто, якщо такі коригування не робилися, відповідні пояснення не повинні вноситися до граф рішення. Також слід зважити на ту обставину, що перелік коригувань завершується словом "тощо", тобто не є вичерпним. Пояснення щодо коригувань повинні стосуватися кожного конкретного випадку окремо, їх перелік та числові значення визначаються особливостями зовнішньоекономічної операції та застосованих джерел інформації для коригування. Абсолютно нелогічною є вимога щодо внесення до рішення про коригування митної вартості пояснень щодо незроблених коригувань, оскільки навіть не визначено їх вичерпний перелік. Зазначає, що митні декларації, на які посилаються рішення про коригування митної вартості рішення про коригування митної вартості товару (копії митної декларації надаємо), були оформлені митним органом, на момент прийняття рішення про коригування митної вартості посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що: товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідними митними деклараціями не були в подальшому відкориговані; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися. Більше того, вище зазначене декларація містить конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «Код товару», «Код країни походження» та інших характеристики товару, а також і часу імпорту. З огляду на вищенаведене .просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у заявах по суті справи, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою від 03.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 22.05.2023 суд перейшов з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 06 червня 2023 року о 12:00.

06.06.2023 представником позивача подано додаткові докази.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 06.06.2023 оголошено перерву у судовому засіданні для подання додаткових доказів на 04.07.2023 о 14:00.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Між позивачем (покупець) та Компанією «POLI ECO TWORZYWA SZTUCZNE» (продавець) укладено контракт №18/01/EW/2021 від 18.01.2021 (далі контракт), за умовами якого покупець зобов`язується оплачувати, а продавець постачати на умовах цього контракту товари, що виробляються продавцем: профілі і фурнітура із пластмаси ПВХ, зразки плінтусів з ПВХ, крайка ПВХ, підкладка РЕ під панелі (далі товар). Товар постачається партіями. Кількість і асортимент товару по кожній партії узгоджується сторонами на підставі замовлення, розміщеного покупцем і підтвердженого продавцем. Одиничні ціни товару вказані в прайс листі, який є додатком №1 до контракту (п.2.2.) Інвойс фактура повинна містити такі обов`язкові реквізити: назва і адреса продавця і покупця, посилання на номер і дату діючого контракту, умови поставки у відповідності до контракту. (п.2.3). Вартість тари, упаковки і маркування входять в загальну вартість товару (п.2.4). Оплата за товар буде проведена шляхом 100%відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойса. Датою відвантаження товару вважається дата виставлення експортного інвойса.(п.3.1). Право власності на товар переходить до покупця після проведення оплати за товар на основі документа продажу експортного інвойса. (п.4.5). Транспорт забезпечує покупець (п.4.6).

18.10.2022 між покупцем позивачем та продавцем укладено додаток до контракту, яким внесено зміни до п. 1.1, 2.1, 3.1 та 8.3 контракту: покупець зобов`язується оплачувати, а продавець постачати відповідно до умов укладеного контракту товари, що виготовляються продавцем: профілі та фурнітура з пластмаси ПВХ, зразки плінтусів з ПВХ, кромка ПВХ, підкладка РЕ під панелі, підлогові панелі SPC, що надалі іменовані товаром (п.1.1). Загальна сума контракту орієнтовано становить 1000000 євро та уточнюється після фактичного прийняття товару. (п.2.1). Оплата за товар буде здійснена шляхом 100% відтермінування на 45 днів з дати виставлення експортного інвойсу та 90 днів у разі першого завантаження підлогових панелей SPC. Датою завантаження вважається дата виставлення експортного інвойсу (п.3.1). Цей контракт набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024, але в будь якому випадку до завершення взаєморозрахунків між сторонами.

Відповідно до прайс листа (цінника, дійсного з 01.08.2022) додаток №1 до контракту, у якому вказано одиничні ціни товару.

У жовтні 2022 позивачем надано Львівській митниці ДМС України митну декларацію №UA209190/2022/041368 на товар: покриття пластмасові для підлоги побутово житлового призначення з полівінілхлориду (вінілові плитки з ПВХ), несамоклейні, із замковим з`єднанням, розміром 1240*182*5 мм з декоративним малюнком, який має натуральний рельєф поверхні різних природних текстур та верхнього шару ,який захищає від зносу та вицвітання.

Позивач визначив митну вартість товару за першим методом (за ціною договору) у розмірі 764354,32 грн., зокрема ціна товару становить 20313 євро, курс валюти 35,9579, розрахована декларантом митна вартість товару 21256,92 євро. Позивач вказує, що задекларована митна вартість визначалась ним на підставі положень контракту №18/01/EW/2021 від 18.01.2021, додатку до контракту від 18.10.2022, експортного інвойсу № від 21.10.2022 та інших документів, що були надані відповідачу.

24.10.2022 відповідачем скеровано позивачу вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

25.10.2022 позивач на вимогу відповідача надав такі документи:

- інвойс № від 21.10.2022;

- інвойс № від 21.10.2022;

- договір купівлі продажу №18/01/EW/2021 від 18.01.2021;

- лист з обґрунтуванням ціни товару від 25.10.2022;

- проформа інвойс № від 19.10.2022;

- платіжне доручення №СРА від 10.08.2022;

- платіжне доручення №СР04 від 03.10.2022;

- платіжне доручення №СР0В від 14.09.2022;

- технічна карта продукту від 25.10.2022;

- гігієнічний сертифікат №В.ВК.60111.0606.2022 від 17.10.2022;

- додаток до контракту від 18.10.2022;

Окрім того, вказано, що інших документів для підтвердження митної вартості надати не можуть.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 31.10.2022 року №UA209000/2022/000115/2, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням методу 2ґ ,джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA500500/2022/032080 від 12.09.2022 (2,31 дол. США за кг). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2022/000193.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів від 31.10.2022 року №UA209000/2022/000115/2, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Положеннями частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів Україні, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

За приписами частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару,

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні, у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Водночас, частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Саме в рамках частини третьої статті 53 МК України отримує свою безпосередню формалізацію система додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України). При цьому, витребування додаткових документів має субсидіарний характер. Всі документи, як основні, так і додаткові, повинні оцінюватися системно. Контролюючий орган не може формулювати власну позицію на одному конкретному документі, при цьому безпідставно не враховуючи інші.

Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Згідно з положеннями пункту третього частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч.5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом рішення про коригування митної вартості за другорядним методом (резервним методом) .

Згідно із ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним - органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються Митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка через базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

З аналізу частин першої та другої ст.53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у глав 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Суд погоджується, що аналіз положень статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

В якості підстав для коригування митної вартості митним органом вказано, що відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, митним органом зазначено, що за результатами контролю встановлено наступне:

- відповідно до п. 3.1 контракту №18/01/ЕW/2021 від 18.01.2021 оплата за товар буде виконана шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу. У подано рахунку № від 21.10.2022 вказано термін оплати 19.01.2023.

- відповідно до п. 4.1. контракту №18/01/ЕШ/2021 від 18.01.2021 покупець відправляє продавцю письмову заявку на поставку партії товару по факсу або електронній пошті. Така заявка до митного оформлення не подавалась.

- п.1 договору на транспортне обслуговування від 16.02.2021 №02 визначено, що кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строк виконання, суми оплат фрахтів зазначаються в разових договорах-заявках на перевезення, які є невід`ємною частиною даного Договору. Такі договори-заявки до митного оформлення не подавались.

- вартість товару зазначена у митній декларації країни експорту №22PL412020E1250620 від 21.10.2022 не відповідає вартості товару зазначеній у поданих рахунках-фактурах. Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності щодо не включення до митної вартості всіх складових.

Також, як зазначено в оскаржуваному рішенні, у додатково наданих декларантом документах виявлено наступні розбіжності:

- додаток до контракту №1 від 01.08.2022 не підписаний покупцем товару. Відповідно до п.8.1 договору «Всі зміни, доповнення і додаткові угоди до даного контракту діють і являються його невід`ємною частино, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані уповноваженими представника обох сторін»;

- додатком до договору №б/н від 18.10.2022 змінено умови оплати за товар: «Оплата за товар буде виконуватись шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу і 90 днів у випадку першої поставки підлогових панелей SPC». Поряд з тим у поданому інвойсі проформі № від 19.10.2022 (тобто після підписання додатку до договору) вказано умови оплати за всі товари 03.12.2022 (45 днів);

- подані банківські платіжні документи також засвідчують недотримання термінів оплати визначених договором купівлі продажу. Наприклад: банківське платіжне доручення від 03.10.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 12.08.2022 (52 дні), банківське платіжне доручення від 14.09.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 21.07.2022 (55 днів);

- поданий інвойс проформа № від 19.10.2022 на суму 32481,50 євро, що не відповідає вартості імпортованого товару.

Щодо доводів позивача про незаконність скерування запиту про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

24.10.2022 відповідачем скеровано позивачу вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Згідно ст.53 МК України:

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.(ч.3 ст.53 МК України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.(ч.6 ст.53 МК України).

Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Крім цього, відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.05.2023 у справі №140/6689/20, від 25.11.2022 у справі №813/2733/17.

У відзиві відповідач вказує, що необхідність витребування у позивача додаткових документів виникла внаслідок встановлення невідповідності у поданих документах, а саме:

- відповідно до п. 3.1 контракту №18/01/ЕW/2021 від 18.01.2021 оплата за товар буде виконана шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу. У подано рахунку № від 21.10.2022 вказано термін оплати 19.01.2023.

- відповідно до п. 4.1. контракту №18/01/ ЕW/2021 від 18.01.2021 покупець відправляє продавцю письмову заявку на поставку партії товару по факсу або електронній пошті. Така заявка до митного оформлення не подавалась.

- п.1 договору на транспортне обслуговування від 16.02.2021 №02 визначено, що кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строк виконання, суми оплат фрахтів зазначаються в разових договорах-заявках на перевезення, які є невід`ємною частиною даного Договору. Такі договори-заявки до митного оформлення не подавались.

- вартість товару зазначена у митній декларації країни експорту №22PL412020E1250620 від 21.10.2022 не відповідає вартості товару зазначеній у поданих рахунках-фактурах. Таким чином, у поданих документах виявлено розбіжності щодо не включення до митної вартості всіх складових.

Однак, в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом недоліки та неточності впливають на митну вартість товарів, тому виявлена неповнота відомостей, про яку вказано в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, не може впливати на митну вартість товарів.

Щодо тверджень відповідача про відсутності заявки на поставку партії товару згідно контракту, суд такі відхиляє, оскільки заявка лише свідчить про майбутню угоду і не містить відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Зі змісту умов контракту вбачається, що заявка (замовлення) містить дані тільки про асортимент товару і його кількість, а вартість в таких не зазначається.(п.4.1 контракту). Окрім того, відповідно до вимог ст.53 МК України, подання заявки не є обов`язковим.

Щодо тверджень відповідача про відсутності заявки до договору на перевезення, суд такі відхиляє, оскільки договір заявка (відповідно до п.1 договору на транспортне обслуговування №02 від 16.02.2021) містить тільки інформацію щодо кількості та різновиду вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строки виконання, суми оплат фрахтів. Окрім того, відповідно до наявної у матеріалах справи заявки на транспортні послуги №36 від 20.10.2022 з числових даних містить тільки інформацію про вартість фрахту і умови оплати 52000 грн. перерахунок.

В той час, як на підтвердження понесених транспортних витрат позивачем до митного оформлення було подано наступні документи: рахунок на оплату транспортно експедиційних послуг №5129 від 21.10.2022, довідку калькуляцію транспортних витрат від 21.10.2022, договір про надання послуг митного брокера від 25.03.2029, договір №02 від 16.02.2021 про перевезення, копію митної декларації країни відправлення від 21.10.2022.

Відповідно до наказу МФ України від 24.05.2012 №599, щодо графи 20 вказано, що у такій зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ). Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Так, Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 та від 07.05.2020 у справі№400/2922/18 дійшов правового висновку, що, оскільки МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З огляду на вищенаведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що заявка до договору перевезення не формує остаточну вартість понесених витрат на транспортування товару, оскільки формує орієнтовану суму витрат на перевезення товару. За таких обставин, належним доказом, що підтверджує вартість перевезення є довідка калькуляція транспортних витрат від 21.10.2022 та рахунок на оплату транспортно експедиційних послуг №5129 від 21.10.2022, які були подані позивачем при митному оформленні товару.

Щодо тверджень відповідача про недотримання термінів оплати за товар, суд такі відхиляє, з огляду на наступне.

За умовами контракту, оплата за товар буде проведена шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойса. Датою відвантаження товару вважається дата виставлення експортного інвойса.(п.3.1).

18.10.2022 між покупцем позивачем та продавцем укладено додаток до контракту, яким внесено зміни до п. 1.1, 2.1, 3.1 та 8.3 контракту: оплата за товар буде здійснена шляхом 100% відтермінування на 45 днів з дати виставлення експортного інвойсу та 90 днів у разі першого завантаження підлогових панелей SPC. Датою завантаження вважається дата виставлення експортного інвойсу (п.3.1).

Датою виставлення експортного інвойсу є 21.10.2022.

З врахуванням додатку до контракту від 18.10.2022, відтермінування оплати становить 90 днів до 19.01.2023.

Відповідач в оскаржуваному рішенні вказує, що відповідно до п. 3.1 контракту №18/01/ЕW/2021 від 18.01.2021 оплата за товар буде виконана шляхом 100% відтермінування на 45 днів від дати виставлення експортного інвойсу. У поданому рахунку № від 21.10.2022 вказано термін оплати 19.01.2023. Поряд з тим у поданому інвойсі проформі № від 19.10.2022 (тобто після підписання додатку до договору) вказано умови оплати за всі товари 03.12.2022 (45 днів). Подані банківські платіжні документи також засвідчують недотримання термінів оплати визначених договором купівлі продажу. Наприклад: банківське платіжне доручення від 03.10.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 12.08.2022 (52 дні), банківське платіжне доручення від 14.09.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 21.07.2022 (55 днів).

Відтак, у поданому рахунку № від 21.10.2022 вказано термін оплати 19.01.2023, що відповідає умовам контракту. В той же час, інвойс проформа не є додатковою угодою чи змінами до договору, тому доводи відповідача про зазначення в такому іншої дати оплати є необґрунтованим.

Щодо тверджень відповідача про те, що подані позивачем банківські платіжні документи також засвідчують недотримання термінів оплати визначених договором купівлі продажу, такі є необґрунтованими, оскільки:

на дату митного оформлення товару у позивача залишилось близько 2 місяців (до 19.01.2023) для оплати за товар, оплата за товар станом на дату митного оформлення не була проведена, тому банківські платіжні документи до митного органу про оплату саме за вказаний товар згідно експортного інвойсу № від 21.10.2022 не були подані;

платіжні доручення від 03.10.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 12.08.2022, банківське платіжне доручення від 14.09.2022 про оплату товару згідно інвойсу від 21.07.2022 не стосуються оплати за товар згідно експортного інвойсу № від 21.10.2022, а подані позивачем з метою підтвердження співпраці з продавцем згідно контракту.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15.

Окрім того, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.04.2018 у справі №815/329/17 та від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

У постанові від 03 квітня 2018 року у справі № 809/322/17 та від 22.10.2020 у справі № 320/2455/19 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару. Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Щодо доводів відповідача про розбіжності вартості товару у митній декларації країни експорту №22PL412020E1250620 від 21.10.2022 не відповідає вартості товару зазначеній у поданих рахунках-фактурах, суд такі відхиляє з огляду на наступне.

Аналізуючи числові значення, вказані у митній декларації країни експорту №22PL412020E1250620 від 21.10.2022 та рахунках фактурах, в розрізі товару «підлогових панелей SPC», у експортній декларації вказано вага брутто 14250 кг, вага нетто 13650 кг, вартість статистична 97347, тоді як в рахунку фактурі вказано вага нетто 13650 кг, вага брутто 14250 кг, вартість 20313 євро.

Представником позивача долучено лист Компанії «POLI ECO TWORZYWA SZTUCZNE» від 12.06.2023 та електронний варіант декларації ІЕ529. Як вбачається з листа продавця від 12.06.2023, у складі цієї статистичної вартості завжди враховується пропорційно вирахувана вартість транспортних витрат до кордону PL/UA та в даному випадку вона становить 963,90 PLN. Ця інформація відображена в електронному варіанті декларації ІЕ529.

У листі продавця від 12.06.2023 зазначено, зокрема, наступне: «при оформленні експортних декларацій ми користуємось програмою WinSADIBі навіть у випадку, якщо транспортні витрати оплачує покупець, самостійно обирає перевізника, домовляється про транспортування товару, як і було в даному випадку, експортер зобов`язується вказувати орієнтовну вартість транспортних витрат пропорційну до кордону PL/UA для статистики GUS(Головне управління статистики) та формування статистичної вартості товару у гр.46 «Wartosc statystystyczna» експортної декларації MRN22PL412020E1250620 (ця графа виключно статистична, для ведення статистики). Відтак, 963,90 польських злотих не є транспортними витратами, що поніс та сплатив позивач або продавець товару. Окрім того, згідно умов контракту (п.4.3,4.6) транспорт забезпечує покупець. В даному випадку, транспортні витрати позивача становлять 50000 грн. ,що підтверджується рахунком на оплату транспортно експедиційних послуг №5129 від 21.10.2022 та довідкою калькуляцією транспортних витрат 21.10.2022. Окрім того, згідно вказаних доказів, в експортній декларації MRN22PL412020E1250620 від 21.10.2022 яка оформлена до цієї поставки згідно інвойсу № від 21.10.2022 вказано статистичну вартість в злотих PLN за курсом EUR з дня оформлення 4,7449.

Відтак, аргументи, про які зазначено у графі 33 спірного рішення - митна декларація країни відправлення MRN22PL412020E1250620 від 21.10.2022 містить інформацію щодо вартості товарів 97347 у злотих, не відповідає вартості товару зазначеній у поданих рахунках-фактурах тому, у поданих документах виявлено розбіжності щодо не включення до митної вартості всіх складових, - не знаходить підтвердження жодними офіційними документами: ні тими, що подані декларантом, ні іншими, які б вказували на достовірність таких тверджень відповідача. У свою чергу, судом встановлено, що відомості у товарно-супровідних документах узгоджуються із наданими експортером документами. Ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Рахунок-фактура (інвойс) від 21.10.2022 року № підтверджує ту обставину, що позивач придбав оцінюваний товар за ціною 20313 євро. Експортна декларація MRN22PL412020E1250620 від 21.10.2022 лише підтверджує проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

Отже, оскільки конвертація валют здійснювалася на території ЄС та на основі даних банківської системи ЄС то Держмитслужба не може вказувати на можливість неточностей з боку української компанії. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі №140/6689/20).

Щодо доводів відповідача про те, що додаток до контракту №1 від 01.08.2022 не підписаний покупцем товару (позивачем) спростовуються наявними в матеріалах справи документами які містять підписи обох сторін (а.с.30, 33).

Щодо доводів відповідача про те, що поданий інвойс проформа № від 19.10.2022 на суму 32481,50 Євро, що не відповідає вартості імпортованого товару, суд такі відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Проформа-інвойс (proforma invoice) є попередніми рахунком, виставленим за оплату товару постачальником (експортером, продавцем, відправником). Після того, як суми оплати повністю узгоджені і затверджені, виставляється рахунок-інвойс. В даному випадку продавцем було сформовано 19.10.2022 року проформу інвойс, а потім 21.10.2022 виставлено експортний інвойс.

Суд зазначає, що проформа-інвойс у міжнародній комерційній практиці документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа), бо він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару).

Відтак, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, є безпідставними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Окрім того, в графі 33 оскарженого рішення про коригування митної вартості вказано номер та дата митної декларації, що слугувала джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості.

За джерело інформації митниця використала декларацію МД №UA500500/2022/032080 від 12.09.2022 щодо митного оформлення товару, що відрізняються за контрагентами та виробниками. В наведеній декларації митна вартість визначалась за 6 (резервним методом), ціна договору згідно графи 22 декларації визначалась позивачем в дол. США, при цьому в наведеній декларації немає даних про те, що митна вартість товару становить 2,31 дол. США за кг, як зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні. При цьому відповідач не пояснив, чому при аргументації наведеної декларації МД №UA500500/2022/032080 від 12.09.2022 за аналогічного відправника та товару митниця не визначала митну вартість за ціною договору подібних (аналогічних) товарів (метод 2б, стаття 60 МК України).

Таким чином, митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Також судом враховуються поданий висновок експерта від 28.10.2022 №22/1/227, відповідно до якого ринкова вартість об`єктів досліджень за одиницю виміру станом на жовтень 2022 при ввезенні на митну територію України без нарахування митних платежів та зборів по вищенаведеному контракту за межами території України з врахуванням витрат на їх доставку до кордону України без нарахування митних платежів та зборів може складати EUR без ПДВ від 14,41 до 15,68.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог та наявність підстав для скасування рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000115/2 від 31.10.22. Відтак, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2481 грн.

Керуючись статтями 72,77, 90, 94, 139, 241-246, 262, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДМС України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000115/2 від 31.10.22.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДМС України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Груп 2020» () 2481 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.07.2023.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна