Справа № 300/2176/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2023 р. справа № 300/2176/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про відмову у призначенні пенсії від 10.02.2023 №35 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 26.12.2022 нарахування та виплату пенсії позивачу, зарахувавши до загального страхового стажу періодів:

з 26.06.1989 по 01.07.1992 - роботи слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у Військовій частині НОМЕР_1 ;

з 01.02.1993 по 20.11.1996 - роботи в приватному підприємстві "Карат";

з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006 - здійснення підприємницької діяльності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки безпідставно не зарахував позивачу до загального страхового стажу період роботи слюсаря-ремонтника аварійно-відновлювальних робіт В/ч НОМЕР_1 з 26.06.1989 по 01.07.1992, період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006, а також період роботи в приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 по 20.11.1996. Щодо періоду роботи на посаді слюсаря-ремонтника аварійно-відновлювальних робіт у В/ч НОМЕР_1 з 26.06.1989 по 01.07.1992 аргументовано, що дані відомості зазначені в записах №№10-14 трудової книжки і в рішенні про відмову не вказано причин не зарахування в страховий стаж даного періоду роботи. Одним з доказів роботи позивача у В/ч № НОМЕР_2 є також відпускний білет від 01.06.1992 №18 де йому наданий відпуск за 1992 рік з виїздом в м. Калуш на 30 календарних днів з 01.06.1992 по 30.06.1992 підписаний начальником штабу В/ч НОМЕР_1 . Щодо періоду роботи з 01.02.1993 по 20.11.1996 Приватному підприємстві "Карат" зазначено, що в п.15 трудової книжки позивача помилково вказано прийняття на роботу покрівельником 4 розряду з 06.04.1994, оскільки роботодавцем в подальшому проведено інший запис, відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 де зазначено, що позивач прийнятий на роботу покрівельником 4 розряду з 01.02.1993. Дані відомості підтверджуються також довідкою від 29.08.2022 №1/2. Щодо періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2006 по 01.07.2006 зазначено, що відповідачем також не враховано та не зазначено причину не зарахування страхового стажу, при цьому періоди здійснення підприємницької діяльності підтверджуються свідоцтвами про сплату єдиного податку серії НОМЕР_4, виданого Калуською оДПІ Державної податкової адміністрації України 25.12.2003 та серії НОМЕР_5, виданого - 01.01.2006

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 12.05.2022. У відзиві представник відповідача зазначив, що зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 10.02.2023 за №35, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії, вбачається, що Головним управління не враховано до страхового стажу період з 01.02.1993 по 20.11.1996, оскільки запис у трудовій книжці не відповідає періоду, зазначеному у довідці. Враховано для визначення права на пенсію стаж відповідно до свідоцтв про сплату єдиного податку з квітня 2005 по грудень 2005, оскільки період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності також потребує підтвердження факту сплати страхових внесків та окремі періоди, за які проведено сплату страхових внесків відповідно до відомостей єдиного державного реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5). Аргументовано, що оскільки Законом №1058 фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, в тому числі, спрощеної системи оподаткування, визначені як застрахованими особами, так і страхувальниками, з обов`язками нарахування та сплати страхових внесків та подання річних звітів до системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України, саме не нарахування, несплата неподання позивачем відповідної звітності призвело до неврахування спірних періодів роботи починаючи з 01.01.2004. Поміж цим, зазначено, що при розрахунку стажу позивача за період з 01.01.2005 по 31.12.2005 враховано в певній кількості днів, пропорційно сплаченим страховим внескам, що надходили як частка від сплати єдиного податку (довідка ОК-5). Надалі у 2006 році страхувальником щодо позивача було комунальне підприємство "Центральна районна лікарня Калуської Міської Ради". Водночас зазначено, що періоди здійснення підприємницької діяльності, які зазначені в абзаці 1 пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058 враховуються для визначення права, а не зараховуються до загального страхового стажу при призначенні пенсії. Представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Ухвалу про відкриття провадження Головне управління ПФУ у Волинській області отримало 24.04.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.25), однак, правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався.

Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.02.2023 звернувся до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та доданими до заяви документами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області прийнято рішення від 10.02.2023 №35, яким відмовлено позивачу у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки зазначено, що відповідно до частини першої статті 26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, документи про стаж), страховий стаж позивача складає 27 років 8 місяців 0 днів. До страхового стажу період роботи з 01.02.1993-20.11.1996 згідно довідки №1/2 не враховано, оскільки в трудовій книжці запис не відповідає періоду вказаному в довідці. Враховано стаж по свідоцтвах про сплату єдиного податку та для права з 04.2005-12.2005, та даних ОК-5 (а.с.10).

Відповідно до розрахунку стажу за пенсійною справою 35 позивачу не зараховано до загального страхового стажу спірні періоди робіт та діяльності: з 26.06.1989 по 01.07.1992, з 01.02.1993 по 20.11.1996, з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 30.06.2006 (а.с.10).

Згідно із записами №№10-14 трудової книжки позивача НОМЕР_3 у період з 26.06.1989 по 01.07.1992 позивач працював слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.11). У відповідності до відпускного білету Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.1992 №18 позивачу наданий відпуск за 1992 рік з виїздом в м. Калуш на 30 календарних днів з 01.06.1992 по 30.06.1992 (а.с.15).

Відповідно до запису трудової книжки позивача №15 зазначено прийняття позивача на роботу покрівельник 4 розряду в Приватне підприємство "Карат" з 06.04.1994, згідно запису №16 - звільнення 20.11.1996. Згідно уточненого запису трудової книжки позивача №15 позивача прийнято позивача на роботу покрівельник 4 розряду в приватне підприємство "Карат" з 01.02.1993 (а.с.12). Згідно довідки Приватного підприємства "Карат" від 29.08.2022 №1/2 у період з 01.02.1993 по 20.11.1996 позивач працював покрівельником 4 розряду в Приватному підприємстві "Карат" (а.с.16).

Згідно свідоцтв серії НОМЕР_4 , виданого Калуською оДПІ Державної податкової адміністрації України 25.12.2003 та серії НОМЕР_5 , виданого - 01.01.2006 фізичною особою-суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було сплачено єдиний податок за 2004, 2006 роки (а.с.17, 18)

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд встановив, що записами №№10-14 трудової книжки позивача НОМЕР_3 підтверджується період роботи позивача слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у Військовій частині НОМЕР_1 з 26.06.1989 по 01.07.1992 (а.с.11).

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів №№10-14 у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 , відповідачами суду не надано. Крім того, у відповідності до відпускного білету Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.1992 №18 позивачу наданий відпуск за 1992 рік з виїздом в АДРЕСА_1 календарних днів з 01.06.1992 по 30.06.1992 (а.с.15).

Враховуючи наведене, відповідачем безпідставно не взято до уваги спірний період роботи позивача слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у Військовій частині НОМЕР_1 з 26.06.1989 по 01.07.1992.

Щодо зарахування до загального страхового стажу періоду роботи в приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 по 20.11.1996 суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно оскаржуваного рішення від 10.02.2023 №35 зазначено, що до страхового стажу період роботи з 01.02.1993-20.11.1996 згідно довідки №1/2 не враховано, оскільки в трудовій книжці запис не відповідає періоду вказаному в довідці.

Так, відповідно до запису трудової книжки позивача №15 зазначено прийняття позивача на роботу покрівельник 4 розряду в Приватне підприємство "Карат" з 06.04.1994, згідно запису №16 - звільнення 20.11.1996.

При цьому, згідно уточненого запису трудової книжки позивача №15 позивача прийнято позивача на роботу покрівельник 4 розряду в приватне підприємство "Карат" з 01.02.1993 (а.с.12).

Згідно довідки Приватного підприємства "Карат" від 29.08.2022 №1/2 у період з 01.02.1993 по 20.11.1996 позивач працював покрівельником 4 розряду в Приватному підприємстві "Карат" (а.с.16).

Дослідивши уточнений запис трудової книжки позивача №15 та довідку Приватного підприємства "Карат" від 29.08.2022 №1/2 суд встановив, що уточнений запис трудової книжки позивача №15 та довідка Приватного підприємства "Карат" від 29.08.2022 №1/2 містять відповідні відтиски печатки підприємства, зазначення зокрема наказу від 01.02.1993 №4 "Про прийняття на роботу в ПП "Карат", на підставі якого внесено запис про прийняття позивача на роботу покрівельник 4 розряду в приватне підприємство "Карат" з 01.02.1993.

Отже, довідкою Приватного підприємства "Карат" від 29.08.2022 №1/2, записом трудової книжки позивача №16 та уточненим записом трудової книжки позивача № НОМЕР_6 (про прийняття на роботу покрівельник 4 розряду в приватне підприємство "Карат" з 01.02.1993) підтверджується період роботи позивача в приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 по 20.11.1996.

Таким чином, відповідач безпідставно не зарахував позивачу до загального страхового стажу період роботи в приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 по 20.11.1996.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам у частині зарахування до страхового стажу періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

03.07.1998 за №727/98 Президентом України прийнято Указ "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" (надалі - Указ №727/8).

Відповідно до п. 2 Указу №727/8 (чинного на час сплати позивачем єдиного податку у спірні періоди), суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: - до місцевого бюджету - 43 відсотки; - до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; - на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно п. 6 Указу №727/8, суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно свідоцтв серії НОМЕР_4 , виданого Калуською оДПІ Державної податкової адміністрації України 25.12.2003 та серії НОМЕР_5 , виданого - 01.01.2006 фізичною особою-суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було сплачено єдиний податок за 2004, 2006 роки (а.с.17, 18).

Дію Указу №727/8 припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 №4014-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності", який набрав чинності з 01.01.2012.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII, розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Крім того, до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 07.07.2014 №22-1 законодавцем також внесено зміни та встановлено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Таким чином, законодавчо визначеною умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2017 на спрощеній системі оподаткування є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не надано суду жодної інформації про наявність заборгованості позивача за платежами до Пенсійного фонду України.

На переконання суду відсутність доказів наявності заборгованості перед податковим та пенсійним органами свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 30.06.2006 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача у повному розмірі, незалежно від розміру сплачених внесків.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області від 10.02.2023 №35 відмовлено позивачу у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно вказаного рішення та розрахунку стажу відповідачем підтверджено страховий стаж позивача 27 років 8 місяців 0 днів.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Суд встановив, що при врахуванні до загального страхового стажу періодів: з 26.06.1989 по 01.07.1992 - роботи слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у Військовій частині НОМЕР_1 ; з 01.02.1993 по 20.11.1996 - роботи в приватному підприємстві "Карат"; з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 30.06.2006 - здійснення підприємницької діяльності, страховий стаж позивача становитиме не менше 29 років та позивач матиме право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначення пенсії від 10.02.2023 №35.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди:

з 26.06.1989 по 01.07.1992 - роботи слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у Військовій частині НОМЕР_1 ;

з 01.02.1993 по 20.11.1996 - роботи в приватному підприємстві "Карат";

з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 30.06.2006 - здійснення підприємницької діяльності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 26.12.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, вул. Кравчука, 22В, місто Луцьк, Волинська обл., 43000) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.