Справа № 300/2364/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. справа № 300/2364/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідачі) у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 54 від 19.04.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до трудового стажу періоди роботи в російській федерації у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" на посаді водія всіх марок автомобілів з 13.06.1996 по 14.05.2012 та призначити пенсію відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.02.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.02.2023 ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності. Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про перерахунок пенсії та доданих документів, відмовлено позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю правових підстав. ОСОБА_1 вказав на те, що відповідачем до стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи на території російської федерації у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" на посаді водія всіх марок автомобілів з 13.06.1996 по 14.05.2012, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії, при цьому, не врахувавши вказаний період роботи, чим грубо порушив право позивача на належний рівень соціального забезпечення у зв`язку із втратою працездатності.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.27).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.36).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 02.06.2023, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що 27.02.2023 позивачу призначена пенсія по інвалідності. 19.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності. З врахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було направлено для опрацювання в Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. В результаті розгляду даної заяви та доданих до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 19.04.2023 прийнято рішення № 54, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю правових підстав для перерахунку пенсії. Зазначено, що до загального стажу роботи не враховані спірні періоди роботи на території російської федерації, а також довідки про заробітну плату, у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Таким чином, взаємне визнання країнами стажу та відповідно, визнання офіційних документів без легалізації втратило свою актуальність. З урахуванням викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.43-46).

19.06.2023 на електронну адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що за результатами розгляду заяви про перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 19.04.2023 № 54, про що повідомлено позивача. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи на території російської федерації у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" на посаді водія всіх марок автомобілів з 13.06.1996 по 14.05.2012, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991. З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у перерахунку пенсії, внаслідок чого, просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.55-57).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 27.02.2023 отримує пенсію по інвалідності.

19.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучено довідки № 275, № 276 від 28.03.2023, № 34-01-19-753 від 13.03.2023 про період роботи та заробітну плату з 13.06.1996 по 14.05.2012 на території російської федерації.

Однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.04.2023 № 54 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи на території російської федерації у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" з 13.06.1996 по 14.05.2012, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991 (а.с.8).

В подальшому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.04.2023 № 0900-0208-8/17847 повідомлено ОСОБА_1 що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову йому в проведенні перерахунку пенсії (а.с.7).

Вважаючи такі дії відповідачів неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частинами 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 року - на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо зарахування до загального страхового стажу період роботи на території російської федерації у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" з 13.06.1996 по 14.05.2012, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до частин другої та третьої статті 6 Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій здійснюється виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, обчислення стажу за період роботи у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" на посаді водія всіх марок автомобілів з 13.06.1996 по 14.05.2012 здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у відповідний період відбувалась трудова діяльність позивача, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 судом встановлено, що в період з 13.06.1996 по 14.05.2012 позивач працював на посаді водія у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" (а.с.11-13).

Водночас, суд зазначає, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Окрім того, суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи містяться розрахункові листи заробітної плати за вищевказані періоди роботи (а.с.14-52).

Також, в матеріалах справи наявні довідки № 275, № 276 від 28.03.2023, № 34-01-19-753 від 13.03.2023 про період роботи та заробітну плату з 13.06.1996 по 14.05.2012 на території російської федерації (а.с.19-22).

Відповідно до змісту вказаних довідок судом встановлено, що зі всіх сум заробітної плати здійснювалось відрахування страхових внесків в Пенсійний фонд російської федерації, водночас, відповідачем не доведено те, що відомості про розмір заробітної плати, які відображені у спірних довідках, не підтверджуються первинними документами.

Таким чином, позивачем подано усі документи для підтвердження стажу його роботи на території іншої держави - російської федерації, при цьому такий стаж підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів.

При цьому, доводи відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивачки вищевказані періоди роботи в російській федерації з огляду на те, що російська федерація припинила участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 суд вважає необґрунтованими, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивачки вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії, при цьому не зарахувавши до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.06.1996 по 14.05.2012 у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" на території російської федерації.

Що стосується позовної вимоги про перерахунок пенсії з 28.02.2023, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 45 ЗУ №1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як вже зазначалось судом, позивач 19.04.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, відтак, з метою запобігання порушення права позивача на належну йому пенсію, та виходячи з положень частини 4 статті 45 ЗУ №1058-IV, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.05.2023 перерахунок пенсії позивача із зарахуванням до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.06.1996 по 14.05.2012 у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз" на території російської федерації.

Водночас, на думку суду, позивач, неправомірно просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 28.02.2023, оскільки саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.04.2023 № 54 відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій- задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.04.2023 № 54.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), починаючи з 01.05.2023, при цьому зарахувавши до загального страхового стажу позивача період роботи з 13.06.1996 по 14.05.2012 у Лянторському управлінні технічного транспорту № 2 ВАТ "Сургутнафтогаз".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100),

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.