Справа № 380/4945/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року

справа №380/4945/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Ізьо М.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - Павелчака Я.О.

представника відповідача 1 Бахура В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , у якій просить суд:

- визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за серпень та вересень 2022 року та додаткової грошової винагороди за серпень та вересень 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за серпень та вересень 2022 року та додаткову грошову винагороду за серпень та вересень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після проходження військово-лікарської комісії та проходження реабілітаційного лікування у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» ОСОБА_1 з`явився 03.10.22 у пункт постійної дислокації у м.Самборі про що повідомив командира частини. Всупереч Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженої Наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008 позивачу не було виплачене грошове забезпечення за серпень, вересень 2022 року та додаткової грошової винагороди встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 за серпень, вересень 2022 року. Незважаючи на висновок Західного територіального управління Військової служби правопорядку (лист №674/1/5208 від 25.10.2022) про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак правопорушень грошове забезпечення за серпень, вересень 2022 року та додаткова грошова винагорода за серпень, вересень 2022 року позивачу не виплачені по даний час. Відповідно до довідки-розрахунку виданої на ім`я ОСОБА_1 грошове забезпечення за серпень, вересень 2022 року виплачене позивачу не в повному обсязі, а додаткова винагорода передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.22 за вищевказані місяці не виплачена взагалі. Просив позов задовольнити.

Від представника відповідача - 1 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник позову не визнав та зазначив, що позивач перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 24 серпня по 22 вересня 2022 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності «Про переміщення особового складу з метою підвищення бойової готовності» від 28.07.2022 №33 відповідачу наданий наказ прямого начальника відповідно до якого останній мав повернутися у район ведення воєнних (бойових) військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у строк до 30.07.2022. Позивач не виконав вказаний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) у зв`язку з чим було призначено службове розслідування, яке було завершено 30.09.2022. Позивач без поважних причин не повернувся до місця проходження служби до роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 після закінчення відпустки (тобто знаходився за межами місця служби, а також нез`явився вчасно на службу без поважних причин з 23.09.2022 по 30.09.2022), чим ухилився від проходження служби на займаній посаді та виконання своїх обов`язків, про що відповідач 1 повідомив ТУ ДБР м. Полтави, яке в свою чергу розпочало досудове розслідування за частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України за відповідним фактом. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2023 №54 позивачу, який самовільно залишив військову частину 23.09.2022, звільненого з займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.02.2023 №10-РС, призупинено виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключеного його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 17.02.2023. Оскільки, позивач не виконав наказ прямого командира, був усунений від виконання службових обов`язків у серпні та вересні 2022 року, відсутній на службі без поважних причин з 23.09.2022 по 30.09.2022, то відповідно до підпунктів 9.4., 9.6., 9.7. пункту 9 Рішення №912/з/29 останній немає права на отримання додаткової винагороди, яка передбачена пунктом 1 Постанови №168, за серпень та вересень 2022. З огляду на викладене, відповідачі при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди на період дії воєнного стану за серпень та вересень 2022 року діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Стверджує, що позивач сам собі суперечить про те, що йому не нараховане грошове забезпечення, в той же час сам долучає до позовної заяви довідку-розрахунок про нарахування йому наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове звання, надбавка за вислугу років. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від представника відповідача - 2 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з посиланням на аналогічні обставини, які вказані відповідачем-1 у відзиві на позов. Стверджує, що Позивачу нараховані та виплачені наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, що підтверджується довідкою-розрахунком, яка долучена позивачем до позовної заяви. Вважає, що відповідачі при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди на період дії воєнного стану за серпень та вересень 2022 року діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 17 березня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року суд перейшов із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 3.07.2023 позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, представник відповідача-1 та представник відповідача- 2 проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 3.07.2023 після заслуховування пояснень сторін було оголошено перерву за клопотанням позивача у зв`язку з неявкою його адвоката в судове засідання.

В судове засідання представник відповідача-2 не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, подав клопотання на адресу суду про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні 6.07.2023 позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просив позов задовольнити, представник відповідача-1 проти позову заперечили, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доводи позивача та його представника, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідачі посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, що подані сторонами суд встановив такі правовідносини та відповідне їм правове регулювання.

Суд встановив, що наказом військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2022 №9 призваного по мобілізації зараховано до списку особового складу частини, на всі види забезпечення і призначено рядового ОСОБА_1 водієм стрілецького відділення.

Наказом військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2022 №106 рядового ОСОБА_1 , водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 призначено водієм зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . Присвоєно військове звання солдат.

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 5.07.2022 №125 ОСОБА_1 відбув у КАПД ВМКЦ Західного регіону для проходження військово-лікарської комісії.

Згідно з наказом військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про переміщення особового складу з метою підвищення бойової готовності» від 28.07.2022 №33 позивач мав повернутися у район ведення воєнних (бойових) військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у строк до 30.07.2022.

У зв`язку з невиконанням позивачем наказу військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.07.2022 №33 наказом військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.08.2022 №128 було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли невиконанню наказу командира військової частини позивачем та усунено його від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування.

Наказом командира військової частин НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.08.2022 №47 строк проведення зазначеного розслідування було продовжено до 30.09.2022.

Вказане службове розслідування було завершено 30.09.2022 (Акт службового розслідування №2119 від 30.09.2022, наказ військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.09.2022 №59).

Наказом військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.09.2022 №59 «Про результати проведення службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.07.2022 №33 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 » солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення догану.

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.08.2022 №177 позивач перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 24 серпня по 22 вересня 2022 року.

Позивач без поважних причин не повернувся до місця проходження служби до роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 після закінчення відпустки та вчасно не з`явися на службу без поважних причин з 23.09.2022 по 30.09.2022, чим ухилився від проходження служби на займаній посаді та виконання своїх обов`язків (ТУ ДБР м. Полтави розпочато досудове розслідування за частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України за відповідним фактом).

Наказом військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.11.2022 №242 було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли неприбуттю та відсутності на службі солдата ОСОБА_1 .

Наказом військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.11.2022 №100 «Про результати проведення службового розслідування з метою встановлення обставин відсутності на службі солдата ОСОБА_1 » солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення сувору догану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2023 №54 ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину 23.09.2022, звільнено з займаної посади та йому призупинено військову службу у Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.02.2023 №10-РС, призупинено виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключено його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 17.02.2023.

З урахуванням викладених обставин, позивачу ненарахована та невиплачена додаткова винагорода на період дії воєнного стану за серпень та вересень 2022 року (невиконання наказу прямого командира, усунення від виконання службових обов`язків з 01.08.2022 по 30.09.2022, відсутність на службі з 23.09.2022 по 30.09.2022).

ОСОБА_1 вважає протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за серпень та вересень 2022 року та додаткової грошової винагороди за серпень та вересень 2022 року у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи вказаний спір суд керується наступним.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим перебуванням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення тривалого залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2,3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII, Постанови №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, далі також Порядок №260.

Приписами абзацу першого розділу XXIX Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з пунктом 15 розділу І Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Приписами пункту 5 розділу XVI Порядку 260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Пунктом 16 розділу І Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Загальновідомим є факт введення воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні (продовженого указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктами 1 та 2-1 Постанови №168 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, зокрема, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Міністр оборони України на виконання делегованих повноважень, які надані Урядом пунктом 2-1 Постанови №168, прийняв окреме доручення (рішення) від 23.06.2022 №912/з/29, далі також Рішення №912/з/29, яким врегулював порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до Постанови №168. Рішення №912/з/29 підлягало застосуванню з 24.02.2022 по 31.01.2023.

Пунктом 2 Рішення №912/з/29 встановлено виплачувати на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

300 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Виплата зазначеної додаткової винагороди за минулий місяць здійснюється на підставі наказів командирів військових частини, які видаються до 5 числа місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункти 5, 6 Рішення №912/з/29).

До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:

1) самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.4. пункту 9 Рішення №912/з/29);

2) усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.6. пункту 9 Рішення №912/з/29);

3) відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) (підпункт 9.7. пункту 9 Рішення №912/з/29).

Суд встановив, що згідно з наказом військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про переміщення особового складу з метою підвищення бойової готовності» від 28.07.2022 №33 позивач мав повернутися у район ведення воєнних (бойових) військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 у строк до 30.07.2022.

У зв`язку з невиконанням позивачем наказу військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.07.2022 №33 наказом військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.09.2022 №59 «Про результати проведення службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.07.2022 №33 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 » солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення догану.

Суд встановив, що відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.08.2022 №177 позивач перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 24 серпня по 22 вересня 2022 року, однак без поважних причин не повернувся до місця проходження служби до роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 після закінчення відпустки та вчасно не з`явися на службу без поважних причин з 23.09.2022 по 30.09.2022, чим ухилився від проходження служби на займаній посаді та виконання своїх обов`язків.

Наказом військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.11.2022 №100 «Про результати проведення службового розслідування з метою встановлення обставин відсутності на службі солдата ОСОБА_1 » солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення сувору догану.

Суд також встановив, що на час розгляду вказаної справи накази військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності): від 30.09.2022 №59 «Про результати проведення службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.07.2022 №33 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 » та від 30.11.2022 №100 «Про результати проведення службового розслідування з метою встановлення обставин відсутності на службі солдата ОСОБА_1 » є чинними і не скасованими.

Отже, позивачу правомірно не нарахована та невиплачена відповідачами додаткова винагорода на період дії воєнного стану за серпень та вересень 2022 року (невиконання наказу прямого командира, усунення від виконання службових обов`язків з 01.08.2022 по 30.09.2022, відсутність на службі з 23.09.2022 по 30.09.2022).

З огляду на те, позовна вимога про визнання протиправним дії щодо не нарахування додаткової грошової винагороди за серпень та вересень 2022 року задоволенню не підлягає.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним дії щодо не нарахування грошового забезпечення за серпень та вересень 2022 року суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки-розрахунку виданої на ім`я ОСОБА_1 . Позивачу нараховані та виплачені наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове звання, надбавка за вислугу років.

Суд зазначає, що позивав не надав жодного належного, допустимого та достовірного доказу того, що йому не нараховано грошове забезпечення за серпень та вересень 2022 року.

Відповідач-1 стверджує, що позивач сам собі суперечить про те, що йому не нараховане грошове забезпечення, в той же час сам долучає до позовної заяви довідку-розрахунок про нарахування йому наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове звання, надбавка за вислугу років.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за серпень та вересень 2022 року не ґрунтується на чинному законодавстві та не підтверджується обставинами справи, а тому не підлягає до задоволення.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за серпень та вересень 2022 року та додаткової грошової винагороди за серпень та вересень 2022 року, тому відповідно не підлягає до задоволення і похідна від первісної позовна вимога, а саме зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за серпень та вересень 2022 року та додаткову грошову винагороду за серпень та вересень 2022 року.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 07.07.2023.

Суддя Р.М. Брильовський