Справа № 120/3160/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 липня 2023 р. Справа № 120/3160/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправним рішенням, прийнятим Міністерством внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції на виконання судового рішення у справі № 120/1963/21-а. Так, позивач зазначає, що за результатами повторного розгляду відповідачем було прийнято рішення про відмову з аналогічних підстав, що були відображені у листах про повернення заяви, оскаржуваному в судовому порядку.

Представником Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області подано відзив, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Так, відповідач зазначає, що ним дотримано увесь законодавчий порядок вказаної процедури, зокрема було отримано документи на призначення одноразової грошової допомоги, сформовано відповідний висновок та направлено його в МВС України.

На адресу суду від МВС України надійшов відзив, у якому відповідач вказує на відсутність підстав для встановлення одноразової грошової допомоги. Зокрема, акцентує увагу на тому, при проведенні медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, відтак надіслані матеріали не відповідають вимогам законодавства, що унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення позивачці допомоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивачка проходила службу в органах внутрішніх справ України.

17.07.2017 року позивачка звільнилася зі служби у зв`язку з неможливістю працювати за станом здоров`я.

Постановою медичної (військово-лікарської) комісії від 23.05.2019 року на підставі протоколу М(ВЛ)К ДУ "ТМО МВС України у Вінницькій області" від 23.05.2019 року № 9 встановлено, що "Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 699047 від 09.12.2020 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності.

У січні 2020 року позивачка звернулася до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області з заявою (рапортом) про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області було неодноразово скеровано документи до Міністерства внутрішніх справ України для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зокрема, позивачка звернулася до Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області з заявою (рапортом) про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області скеровано доопрацьовані матеріали та висновок про призначення одноразової грошової допомоги для погодження до МВС України.

Листом № 3868/15-2021 від 02.02.2021 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України було повернуто до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання з урахуванням інформації Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України було встановлено, що медико-соціальну експертну комісію проведено з порушенням п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМ України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи", відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Таким чином, оскільки надіслані матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не відповідали положенням постанови КМ України від 21.10.2015 року № 850,

Так, 10.02.2020 року листом № 39/22-2021 Управлінням МВС України у Вінницькій області повернено позивачу подані матеріали, у зв`язку з тим, що усунення зазначених недоліків виходить за межі компетенції комісії.

На підставі вказаного позивачка звернулася за захистом свої прав до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року у справі № 120/1963/21-а позовні вимоги задоволено частково. Зокрема, вказаним рішенням визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви позивачки про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності. Окрім того, зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області в 15-денний строк після отримання заяви та повного пакету документів надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення із урахуванням висновків суду. Вказане рішення залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2022 року

На виконання вказаного рішення Міністерством внутрішніх справ повторно розглянуто матеріали щодо призначення виплати. За результатами розгляду прийнято рішення про відмову у призначенні доплати, оформлене листом від 08.12.2022 року № 38180/15-2022 з огляду на те, що ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області" ОСОБА_2 для проходження МСЕК зазначеним закладом не скеровувалася, а представник установи до складу комісії під час проведення медико-соціальної експертизи не залучався. На доданому до вказаного листа висновку від 07.12.2022 року про призначення позивачці одноразової грошової допомоги міститься відмітка про відмову (а.с. 31).

Надаючи правову оцінку спору, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Cтаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

До 07.11.2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України № 565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон № 565-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 850 (далі - Порядок 850).

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України, встановлено у судовому рішенні від 02.07.2021 року у справі № 120/1963/21-а.

Відповідно до ст. 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 7 Порядку № 850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно із п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

У свою чергу, згідно з п. 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З аналізу наведених правових норм слідує, що п. 9 Порядку № 850 встановлено обов`язок МВС прийняти одне із двох можливих рішень: або про призначення грошової допомоги, або про відмову у призначенні грошової допомоги із зазначенням мотивів такої відмови.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду у справі № 120/1963/21-а, висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачці відповідачем не погоджено та проставлено відмітку - "відмовлено".

Пунктом 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Суд наголошує, що вказаний перелік є вичерпним та не підлягає широкому тлумаченню з огляду на недопустимість зловживання з боку суб`єктів владних повноважень.

Матеріали справи, зокрема відмова у призначенні доплати, оформлена листом МВС України від № 38180/15-2022 від 08.12.2022 року, свідчать про те, що єдиною підставою для відмови стало порушення процедури, а саме, проведення засідання МСЕК без запрошення та присутності представника закладу охорони здоров`я МВС, що є порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" (далі - Постанова № 1317).

Відповідно до п.10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники органів державної служби зайнятості та у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 року № 577 затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-1/о "Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією". Так, при винесенні рішення медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи, причини і строку інвалідності застосовується форма №157-1/о. Відповідно до цієї Інструкції кожна частина форми підписується головою МСЕК (підпис розшифровується) і засвідчується печаткою МСЕК. Відповідальним за правильність заповнення форми № 157-1/о є голова МСЕК.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною, оскільки не свідчить про неналежний склад комісії чи відсутність у такої комісії приймати відповідні рішення.

До того ж, з наданих позивачем доказів щодо проходження медико-соціальної експертизи доводи відповідачів щодо відсутності у складі комісії працівників ДУ ТМО МВС України підтвердити неможливо, оскільки довідка до акту огляду серії 12 ААБ № 699047, діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення (травми, контузії) № 9 містять лише підпис голови МСЕК, відповідно до законодавства України. Більше того, відповідачі таке твердження не обґрунтовують та не підтверджують жодним доказом.

За таких обставин, безпідставними є посилання МВС України на ту обставину, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області", оскільки не надано належних та допустимих доказів та жодним чином не обґрунтовано, що проведення медико-соціальної експертизи відносно позивача відбулося не уповноваженим складом медико-соціальної експертної комісії.

До того ж, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання органами державної влади своїх функцій щодо залучення представника закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії.

Принагідно суд зазначає, що за результатами повторного огляду МСЕК видано довідку серії 12 ААГ № 337265, якою інвалідність встановлено на строк до 01.12.2025 року. У вказаній довідці також зазначено причину інвалідності "Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ".

Також суд акцентує на тому, що відповідачем не вказано, яким чином вказане змінило б причинно-наслідковий зв`язок захворювання позивачки.

Крім того, відповідачем не оспорюється факт того, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Судом не встановлено, що інвалідність позивачки є наслідком будь-якої дії із зазначених у п. 14 Порядку № 850. Тобто матеріали справи не містять жодної інформації, що подія сталась унаслідок навмисного спричинення позивачкою собі тілесного ушкодження чи іншої школи своєму здоров`ю або самогубства, а також про те, що позивач подав завідомо неправдиві відомості для призначення і виплати грошової допомоги, оскільки наявність причинного зв`язку встановлена відповідними медичними установами. Відтак, рішення МСЕК у контексті цієї справи є обов`язковим при прийнятті рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Таким чином, оскільки позивачці встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, то вона має право на отримання грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-ХІІ, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

З огляду на викладене, складений на виконання рішення суду від 02.07.2021 року у справі № 120/1963/21-а, висновок є протиправним.

Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 року у справі № 806/965/17 та від 27.09.2021 року у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Суд також враховує, що згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 року у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23.12.2021 року у справі № 480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2021 року у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

У справі, що розглядається, проаналізувавши зміст прийнятого відповідачем рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, суд встановив, що відповідач відмовив позивачу у призначенні вказаної допомоги лише з підстав того, що при проведенні медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Вказане визнане судом протиправними з огляду на вищенаведене.

Крім того, суд наголошує, що з грудня 2019 року відповідач ухиляється від призначення позивачу одноразової грошової допомоги, вказуючи при цьому на різні недоліки, що жодним чином не впливають на ключові аспекти при встановленні виплати та порушують конституційні соціальні гарантії захисту конкретної категорії осіб. Адже норми, що регулюють суспільні відносини у цій сфері, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги.

Так, з урахуванням обставин викладених у рішенні суду у справі № 120/1963/21-а, суд вважає за необхідне зазначити, що безпідставне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття такого рішення суперечить принципу правової визначеності та прямо вказує на протиправність дій суб`єкта владних повноважень. Суд вважає, що покладення на відповідача обов`язку щодо повторного розгляду заяви та документів позивачки призводе до чергового ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків в частині призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Враховуючи вищенаведене та те, що МВС України неодноразово вчинялися протиправні дії щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, що підтверджено судовим рішенням у справі № 120/1963/21-а, яке набрало законної сили та позивачем виконано всі умови, визначені законом для затвердження МВС України висновку щодо призначення такої допомоги, а тому, з метою ефективного захисту порушених прав позивачки, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову у визначений позивачкою спосіб, а саме про зобов`язання МВС України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до постанови КМУ № 850.

Суд зазначає, що для прийняття вказаного рішення на Ліквідаційну комісію УМВС України у Вінницькій області покладається кореспондуючий обов`язок направлення повторної заяви позивачки та, наданого раніше нею пакету документів відповідно до Порядку № 850.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у цій справі здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, ), Управління міністерства внутрішніх справ України в особі Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, передбаченої Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, оформлене листом № 38180/15-2022 року від 08.12.2022 року, та відповідним висновком від 07.12.2022 року, яким не погоджено призначення одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії МВС України у Вінницькій області в 15-денний строк після отримання повторної заяви та повного пакету документів від ОСОБА_1 надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності з 16.12.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович