Справа № 120/3179/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 р. Справа № 120/3179/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кардинал-Безпека" до Головного управління ДПС у місті Києві та Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кардинал-Безпека" (далі також ТОВ «Кардинал-Безпека, позивач) звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі також ГУ ДПС у м. Києві, відповідач 1) та Державної податкової служби України (далі також ДПС України, відповідач 2) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем за наслідками здійснення господарських операцій були складені податкові накладні від 22.03.2022 № 29, від 30.03.2022 № 35, від 31.03.2022 № 33, від 31.03.2022 № 36, від 18.04.2022 № 40, від 19.04.2022 № 41, від 25.04.2022 № 39, від 29.04.2022, № 42 від 30.04.2022 № 38, від 30.04.2022 № 43, від 06.05.2022 № 48, від 18.05.2022 № 49, від 26.05.2022 № 47, від 31.05.2022 № 45, від 31.05.2022 № 50, від 23.06.2022 № 55, від 24.06.2022 № 56, від 29.06.2022 № 57, від 30.06.2022 № 58, від 07.07.2022 № 78, від 02.08.2022 № 100. Згадані податкові накладні засобами електронного зв`язку 17.03.2023 та 18.03.2023 були направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН). Однак, як вказує позивач, відповідачем 1 сформовано квитанції від 17.03.2023, від 18.03.2023, від 20.03.2023 у яких зазначено, що документ (податкові накладні) не можуть бути прийняті, оскільки порушено вимоги ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а саме - кваліфікований електронний підпис особи ОСОБА_1 , яким засвідчено електронний документ, не є чинним на дату складання податкових накладних.

Позивач вважає, що таким чином відповідачем прийняті рішення, яким відмовлено в реєстрації його податкових накладних, у зв`язку з чим і звертається до суду за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів з вимогою скасувати такі рішення контролюючого органу (квитанції від 17.03.2023, від 18.03.2023, від 20.03.2023) та зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні.

Ухвалою від 03.04.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, сторонам встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

19.04.2023 на адресу суду від ДПС України надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач 2 вважає заявлені позовні вимоги безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року N 1246. Згідно даним Порядком, після надходження податкової накладної до ДПС в автоматизованому режимі проводяться перевірки, у тому числі чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податків такої податкової накладної, дотримання вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Відповідач 2 вказує, що за результатами перевірки, визначених пунктом 12 Порядку № 1246, по спірним податковим накладним, що надійшли на реєстрацію в ЄРПН, сформовано та надіслано відповідні квитанції, в якій зазначено причину неприйняття.

Зокрема, такі податкові накладні не були прийняті у зв`язку з порушенням вимог статті 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», що полягає у тому, що кваліфікований електронний підпис особи ОСОБА_1 , яким засвідчено електронний документ, не є чинним на дату складання податкової накладної. Відповідач звертає увагу, що до 09.03.2023 року посаду директора ТОВ «Кардинал-Безпека» займав ОСОБА_2 . В той же час такі накладні надіслані ТОВ «Кардинал-Безпека» на реєстрацію до ЄРПН 18.03.2023 та 20.03.2023 з накладенням електронного підпису іншої особи. Відповідач звертає увагу, що накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа, тому колишній директор, як відповідальна особа за діяльність товариства у період обіймання ним своєї посади, мав завершити процедуру створення складених документів їх підписанням, до завершення своїх повноважень. Тому направлені на реєстрацію спірні податкові накладні, безумовно мали складатись чинним на той час керівником товариства, за його волі та з його відома, що мало підтвердитись накладанням його електронного підпису. При цьому, можливість підписання електронних документів не чинним кваліфікованим електронним підписом від імені автора іншою особою у даному випадку не узгоджується з положеннями Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Також представник відповідача 2 наголошує, що у разі зміни керівника на підприємстві (автора, який набуває статусу СЕД шляхом приєднання до Договору та надає право підпису електронних документів іншим особам, яким делеговано право підпису), електронний документ, який був створений на дату дії повноважень попереднього керівника, але не підписаний чинним КЕП, вважається не завершеним (створеним) згідно вимоги статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», якими зазначено, що накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Тобто, на момент звільнення попереднього директора Позивачем, як Товариством, не вжито вичерпних заходів щодо реєстрації виписаної ним податкової накладної, що свідчить про недбале ставлення до законодавчо встановленого обов`язку у спірних правовідносинах.

Відтак, відповідач 2 вважає, що спірні податкові накладні неправомірно надіслані позивачем до ДПС України, у зв`язку з чим в контролюючого органу були відсутні підстави приймати такі податкові накладні.

Щодо іншої позовної вимоги зобов`язального характеру, то представник ДПС України особливо наголошує, що у спірному випадку контролюючий орган не здійснював перевірку податкових накладних на відповідність усім визначеним критеріям, оскільки ним було відмовлено у прийнятті до реєстрації податкових накладних, а не відмовлено в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином, оскільки фактично податковим органом не було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, то позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зареєструвати вказані податкові накладні є передчасними.

За наведених вище обставин ДПС України просить відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі.

25.04.2023 від ТОВ «Кардинал-Безпека» до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечує проти висловлених відповідачем аргументів, вважаючи свій позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Також, 10.05.2023 від відповідача 1 Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд в позові відмовити.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив, що ТОВ «Кардинал-Безпека» як юридична особа зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (), та з 09.03.2023 її місцезнаходженням є м. Вінниця, вул. 600-річчя, 15. Крім того, позивач є платником податку на додану вартість.

Як слідує із матеріалів справи, за результатами здійснення власної господарської діяльності позивачем відповідно до вимог статтей 187, 201 Податкового кодексу України в період з березня по серпень 2022 року були сформовані наступні податкові накладні: від 22.03.2022 № 29, від 30.03.2022 № 35, від 31.03.2022 № 33, від 31.03.2022 № 36, від 18.04.2022 № 40, від 19.04.2022 № 41, від 25.04.2022 № 39, від 29.04.2022, № 42 від 30.04.2022 № 38, від 30.04.2022 № 43, від 06.05.2022 № 48, від 18.05.2022 № 49, від 26.05.2022 № 47, від 31.05.2022 № 45, від 31.05.2022 № 50, від 23.06.2022 № 55, від 24.06.2022 № 56, від 29.06.2022 № 57, від 30.06.2022 № 58, від 07.07.2022 № 78, від 02.08.2022 № 100.

Надалі вказані податкові накладні за допомогою програми електронного документообігу 17.03.2023 та 18.03.2023 були направлені до контролюючого органу для реєстрації в ЄРПН.

Втім, сформованими контролюючим органом квитанціями від 17.03.2023, від 18.03.2023 та від 20.03.2023 позивача повідомлено, що документи податкові накладні не прийняті ДПС України. Платнику рекомендовано виправити документи та надіслати їх знову.

Зокрема, в зазначених квитанціях вказано, що документи (податкові накладні) не можуть бути прийняті, оскільки платником порушено вимоги ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а саме - кваліфікований електронний підпис особи ОСОБА_1 , яким засвідчено електронний документ, не є чинним на дату складання податкової накладної.

Такий висновок контролюючого органу полягає в тому, що спірні податкові накладні складено від імені попереднього директора товариства ОСОБА_3 , а тому вони не можуть бути зареєстрованим за кваліфікованим електронним підписом чинного директора ОСОБА_4 , позаяк відповідні дії не узгоджуються з положеннями Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Позивач вважає, що сформовані контролюючим органом квитанції про неприйняття податкових накладних є нічим іншим як рішеннями про відмову в реєстрації його податкових накладних, які, на його думку, є протиправними. Наведене і спонукало позивача звернутися до суду з позовом про скасування таких рішень відповідача 1 (квитанцій від 17.03.2023, від 18.03.2023, від 20.03.2023) та зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні.

Визначаючись стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України ) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно з п. п. "а" п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є у тому числі, операції із постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з приписами пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг за правилом п. 188.1 ст. 188 ПК України визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно з вимогами п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.7 статті 201 цього ж Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

За змістом п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Отже, із вищевикладених положень ПК України та Порядку № 1246 слідує, що за наслідками перевірки надісланої до ДПС податкової накладної, контролюючим органом формується одна з визначених вище квитанцій: про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної.

В той же час механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року N 1165 (далі - Порядок N 1165, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено та/або подано податкову накладну / розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Як зазначено у п. 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Натомість механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 520 в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Як зазначено в пункті 9 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування;

або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно пункту 10 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку (пункт 12 Порядку № 520).

Таким чином, системно проаналізувавши приписи діючого податкового законодавства, яким унормовано порядок та процедура реєстрації податкової накладної, суд звертає увагу на те, що такий порядок є стадійним, з детальною регламентацією дій та повноважень як платника податку так і контролюючого органу в кожній із цих стадій.

Зокрема, процедура реєстрації податкової накладної в ЄРПН полягає в наступному:

- направлення платником податків податкової накладної в електронній формі на реєстрацію;

- здійснення контролюючим органом в автоматизованому режимі розшифрування та проведення перевірки такої накладної;

- формування контролюючим органом квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної;

- у випадку зупинення реєстрації податкової накладної пропонування платнику податків надати письмові пояснення та копії документів;

- розгляд контролюючим органом поданих письмових пояснень та копій документів;

- прийняття контролюючим органом за наслідками такого розгляду одного з двох рішень: або рішення про реєстрацію податкової накладної або рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. При цьому саме рішення про відмову в реєстрації податкової накладної і може бути предметом судового оскарження.

В даному ж випадку як слідує з матеріалів справи, позивач оскаржує в судовому порядку отримані ним квитанції від 17.03.2023, від 18.03.2023 та від 20.03.2023 про неприйняття податкових накладних, ототожнюючи такі квитанції як рішення органу ДПС про відмову в реєстрації податкових накладних.

Проте такі доводи позивача є хибними, а визначений ним спосіб судового захисту його прав та інтересів - помилковим.

Суд наголошує, що в межах даного спору жодних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних позивача контролюючим органом прийнято не було, позаяк спірні правовідносини до цієї стадії іще не дійшли. Наразі між сторонами фактично виник спір на стадії прийняття контролюючим органом спірних податкових накладних. А саме, відповідачем 1 згідно пункту 13 Порядку № 1246 сформовано квитанції від 17.03.2023, від 18.03.2023 та від 20.03.2023 про неприйняття податкових накладних.

Вказані квитанції не є тими рішеннями відповідачів, що можуть бути оскаржені в судовому порядку, оскільки, як вже наголошувалось судом вище, згідно пункту 12 Порядку № 520 в судовому порядку можуть бути оскаржені рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, а не квитанції про не прийняття податкових накладних.

Таким чином у межах спірних правовідносин належним способом захисту прав платника податку могла бути вимога про оскарження дій контролюючого органу дії щодо не прийняття податкових накладних та зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти до реєстрації відповідні податкові накладні, а не оскарження тих рішень, яких взагалі не існує.

Суд враховує, що в даному випадку органом ДПС не перевірялась у встановленому порядку можливість прийняття рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкових накладних, а як наслідок - в суду в будь-якому випадку відсутні правові підстави зобов`язувати відповідача 2 вчиняти дії щодо реєстрації спірних податкових накладних в обхід встановленої процедури, передбаченої Порядком № 1246 та Порядком № 520.

Відносно доводів позивача про те, що надіслані ним на реєстрацію податкові накладні складені ним з дотриманням вимог податкового законодавства та підписані кваліфікованим електронним підписом чинного сертифікованого ключа нового директора, мали бути безумовно прийняті за зареєстровані ДПС України без будь-яких обмежень, то суд зауважує, що однією з обставин, яка підлягає обов`язковій перевірці після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі згідно з п. 12 № 1246 є перевірка чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Суд перед цим зазначав, що згідно п. 201.1. ст. 201 ПК України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів визначає Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно з частиною 1 статті 5 цього Закону, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Як зазначено у частині 1 та 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

В даному випадку судом встановлено, що усі спірні податкові накладні сформовані за підписом особи ОСОБА_3 (колишнього директора ТОВ «Кардинал-Безпека»), проте подані на реєстрацію за кваліфікованим електронним підписом чинного сертифікованого ключа нового директора.

Отже, враховуючи те, що накладенням електронного підпису завершується створення електронного документа, та беручи до уваги ту обставину, що кваліфікований електронний підпис колишнього директора, яким засвідчено електронний документ, не є чинним на дату складання податкових накладних, тому суд погоджується з доводами ДПС України, що в цьому випадку в контролюючого органу були підстави згідно п. 13 Порядку № 1246 для формування квитанцій від 17.03.2023, від 18.03.2023, від 20.03.2023 про не прийняття спірних податкових накладних, складених ТОВ «Кардинал-Безпека».

Принагідно слід відмітити, що неприйняття таких податкових накладних не є перешкодою для платника податку в повторному їх направленню на реєстрацію після виправлення відповідних недоліків.

Згідно п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Порядок та строки оскарження рішень податкового органу регламентовано ст. 56 ПК України. Зокрема, відповідно до приписів п. п. 56.1, 56.2 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Частиною першою статті 5 КАС України також визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд зазначає, що платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують його права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Згідно частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже враховуючи те, що в межах даних позовних вимог позивач оскаржує рішення, оформлені квитанціями про не прийняття податкової накладної, які не являються рішеннями про відмову в реєстрації податкових накладних та можливість оскарження яких (квитанцій) не передбачена чинним податковим законодавством, тому правових підстав для задоволення таких позовних вимог у визначений в позовній заяві спосіб суд не вбачає.

А оскільки жодним із відповідачів не приймалося по відношенню до спірних податкових накладних позивача рішень про відмову в їх реєстрації в ЄРПН, тобто не проводилась перевірка таких накладних усім критеріям, визначеним Порядком № 1246, Порядком № 520, тому зобов`язувати ДПС України вчинити дії щодо реєстрації в ЄРПН такі податкові накладні в обхід визначеної податковим законодавством процедури є неприпустимим.

Таким чином виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів суд дійшов висновку про те, що в спірних правовідносинах позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, а тому у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 10.07.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кардинал-Безпека» (вул. 60-річчя, 15, м. Вінниця, 21021, );

Відповідач 1: Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ ВП: 44116011);

Відповідач 2: Державна податкова служба України (місцезнаходження: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович