Справа № 400/5093/23
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 р. № 400/5093/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , , АДРЕСА_1

до відповідача:Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012,

про:визнання дій протиправними; стягнення 208 395,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання протиправними дії щодо непроведення повного розрахунку при звільненні в день виключення із списків особового складу прокуратури Південного регіону (19.03.2019) в повному обсязі надбавки за вислугу років за період з 01.07.2017 по 01.03.2018; стягнення компенсації за затримку при звільненні - середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 19.03.2019 по день фактичного розрахунку (01.05.2023) за 6 місяців, що становить 208395,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на момент звільнення відповідач не виплатив усі належні суми, а тому повинен виплатити позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки 19.03.2019 відповідач не звільняв позивача ні в розумінні вимог ст. 116 КЗпП, ні в розумінні п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ. Тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку.

Позивач проходив військову службу у ЗСУ та був відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

У період з липня 2017 по березень 2019 року проходив службу на посаді військового прокурора Миколаївського гарнізону Південного регіону України.

Наказом Генерального прокурора № 198 від 18.03.2019 року позивача звільнено з посади військового прокурора Миколаївського гарнізону Південного регіону України, яка відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 39 Закону України "Про прокуратуру" була адміністративною посадою, та направлено у розпорядження військового прокурора об`єднаних сил для вирішення питання щодо подальшого проходження військової служби.

Наказом військового прокурора Південного регіону України від 19.03.2019 № 216 позивач виключений зі списків особового складу Військової прокуратури Південного регіону, всіх видів забезпечення та вважався таким, що здав посаду з 19.03.2019.

Наказом Міністра оборони України від 09.09.2020 № 442 позивач звільнений з військової служби та наказом військового прокурора об`єднаних сил від 10.09.2020 № 571к виключений зі списків особового складу Військової прокуратури об`єднаних сил.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі № 400/10727/21 визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 01.07.2017 р. до 01.03.2018 р. грошового забезпечення із застосуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1090 "Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та iншим працiвникам органів прокуратури"; зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.07.2017 р. до 01.03.2018 р. з урахуванням приписів та періоду дії постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 "Про упорядкування структyри та умов оплати працi працiвникiв органiв прокуратури", вiд 07.11.2007 р. № 1294 "Про упорядкування структyри та умов грошовою забезпечення вiйськовослужбовцiв, осiб рядового i начальницького складу", вiд 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення вiйськовослужбовцiв, осiб рядового i начальницького складу та деяких iнших осiб" та наказiв міністра оборони України вiд 11.06.2008 р. № 260 та вiд 07.06.2018 р. № 260 та виплатити рiзницю мiж фактично отриманим та належним пiсля перерахунку до сплати грошовим забезпеченням.

На виконання рішення суду по справі № 400/10727/21 Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону 01.05.2023 здійснено перерахунок та сплачено кошти у сумі 13105,86 грн.

При виплаті зазначеної суми відповідачем не нараховано середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Тому позивач вважає, що відповідач повинен нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - з 19.03.2019 по 01.05.2023 за 6 місяців.

Відповідно до ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Ст. 117 КЗпП передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно п. 11 ч. 2 ст. 39 Закону України "Про прокуратуру", посада військового прокурора Миколаївського гарнізону Південного регіону України, яку займав позивач до 18.03.2019 була адміністративною посадою.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України "Про прокуратуру", звільнення прокурора з адміністративної посади чи припинення його повноважень на адміністративній посаді, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини другої цієї статті, не припиняє його повноважень прокурора.

Відтак, з 19.03.2019 позивач не був звільнений з військової служби та продовжував її проходити.

Оскільки ст. 116-117 КЗпП виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку пов`язується саме зі звільненням, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки з 19.03.2019 позивача не було звільнено з військової служби.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код 38296363) про визнання дій протиправними; стягнення 208 395,00 грн. - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко