Справа № 260/3145/23
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

10 липня 2023 рокум. Ужгород№ 260/3145/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області , в якій просить :

1. Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Закарпатській області щодо відмови оформленій листом за вих. №58/21/А-13/806/25 від 30.03.2023 року, у виготовленні і та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022., встановленою за відповідною посадою на день звільнення зі служби відповідно до ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для здійснення перерахунку основного розміру пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022.

2. Зобовязати Управління Служби безпеки України в Закарпатській області виготовити та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської обалсті довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020,01.01.2021 та 01.01.22, встановленого за відповідною ( аналогічною ) посадою на день звільнення зі служби, відповідно відповідно до ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для здійснення перерахунку основного розміру пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022.

04 травня 2023 року ухвалою ЗОАС :

- відкрив спрощене позовне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.

- Залучив в якості третьої особи без самостійних вимог:- ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАКАРПАТСЬКІЙ ОБЛАСТІ, яке зобов`язаві надати суду пенсійну справу ОСОБА_1 ., а ОСОБА_1 зобовязав надати суду заяви від 13.01.2023 року та від 27.02.2023 року з датою та реєстраційним вхідним номером у відповідача.

-Запропонував відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

05 травня 2023 року від представника позивача - адвоката Апекімова І.С. надійшла заява, в якій вказано, що на виконання ухвали суду надати витребовувані заяви не можуть надати з датою та реєстраційним номером, оскільки такі були направлену курєрською службою ТОВ "Нова пошта".

08 травня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без руху для надання позивачем заяви про поновлення строку на звернення до суду, оскільки позивачем пропущено встановлений статтею 122 КАСУ шестимісячний строк звернення суду з даним позовом. Представник відповідача звертає вагу суду на судову практику і подібних справах , а саме на рішення ВС від 12.04.2023 року у справі № 308/14933/22 , на ухвали ЗОАС у справах №№ 260/2883/23, 260/1877/23.

09 травня 2023 року ухвалою ЗОАС було зобовязано відповідача направити протягом пяти днів з дня отримання даної ухвали подану 08 травня 2023 року заяву про залишення позову без руху на електронну адресу представника позивача.

11 травня 2923 року до суду від ГУ ПФУ в Закарпатській області надійшла пенсійна справа позивача.

09 травня 2023 року від представника позивача- адвоката Апексінова І.С. надійшла заява, в якій просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, мотивуючи тим, що предметом даного позову є визнання протиправними дій УСБУ в Закарпатській області щодо відмови , викладеній 30.03.2023 року за № №58/21/А-13/806/25 у виготовленні та направленні до направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022., встановленою за відповідною посадою на день звільнення зі служби відповідно до ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для здійснення перерахунку основного розміру пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022.

Представник позивача зазначає , що таким чином перерахунок з 01.02.2020, 01.02.2021 та 01.02.202 не здійснено ОСОБА_1 , саме з вини державного органу -Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, яке видає довідки для перерахунку пенсії, а тому таки перерахунок повинен бути проведений без обмеження строком.

17 травня 2023 року від відповідача надійшов Відзив на позов, в якому викладені заперечення на позовну вимоги та мотиви позивача .

23 травня 2023 року від представника позивача надійшла Відповідь на відзив.

25 травня 2023 року від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду ,яка мотивована тим , що позивачем пропущено 6-ти місячний строк звернення до суду встановлений статтею 122 КАСУ, що обгрунтовує висновком ВС у подібних правовідносинах у справі № 308/14933/22 від 12.04.2023 .

Зазначає, що позивач подав позову лише 02.05.2023 року , хоча повинен був дізнатися про порушення права на перерахунок з 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022. Представник позивача у своїх заявах від 09 травня 2023 року та від 10 травня 2023 року через підсистему "Електронний Суду" у відповідь на клопотання про залишення позову без руху заперечив мотиви відповідача в цьому питанні і зауважив, що правовідносини у даній справі є відмінним від справи № 308/14933/22.

(З 05.06.23 по 18.06.23 року головуюча по справі знаходилася у відпустці.)

07 липня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання прискорити розгляді даної справи.

Вивчивши матеріали справи , суд дійшов до наступних висновків.

02 травня 2023 року звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до , в якій просить :

1. Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Закарпатській області щодо відмови оформленій листом за вих. №58/21/А-13/806/25 від 30.03.2023 року, у виготовленні і та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022., встановленою за відповідною посадою на день звільнення зі служби відповідно до ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для здійснення перерахунку основного розміру пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022.

2. Зобовязати Управління Служби безпеки України в Закарпатській області виготовити та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020,01.01.2021 та 01.01.22, встановленого за відповідною ( аналогічною ) посадою на день звільнення зі служби, відповідно до ст.ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для здійснення перерахунку основного розміру пенсії з 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022.

Верховний Суд у складі усієї Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних права Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (ухваленої пізніше в часі від постанов у справах №520/11178/2020 і №635/7878/16-а), висловивоновлену правову позицію щодо застосування процесуальних строків у правовідносинах, що виникають з пенсійного забезпечення і положень статей 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 по 03.08.2014:

« 20. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

21. Відтак, на думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів».

Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформовані 31.03.2021 року вищевказані нові висновки, а тому суд вказує, що позивач не проявляв активної поведінки щодо відновлення своїх прав, враховуючи обізнаність позивача з 03.02.2020 (дати оприлюднення повного тексту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 на публічній платформі Єдиний державний реєстр судових рішень), з дати опублікування Законами України «Про Державний бюджет України на 2020-23 роки.". , яким жодних дій щодо захисту свого права в судовому порядку не було здійснено.

При цьому суд вказує, що Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 у постанові від 30.01.2019 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, якщо остання позиція відмінна від попередньої (http://reestr.court.gov.ua/Review/79834955).

Перевіряючи поважність причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом та зважаючи на обставини, визначені у адміністративному позові, суддя виходить саме із правових висновків, визначених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19), на застосування якої також наполягає позивач.

При вирішення справи Велика Палата Верховного Суду виснувала, що «...спеціальне законодавство у сфері соціального захисту містить три наступні норми, які визначають право на отримання пенсійних виплат за минулий період.

Так, за змістом статті 87 Закону №1788-ХІІ (Закону України «Про пенсійне забезпечення») нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 Закону №1058-ІV (Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з частиною 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ (Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, в силу вимог статті 55 Закону №2262-ХІІ, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.»

Отже, Велика Палата Верховного Суду вийшла із того, що «...норми статті 87 Закону №1788-ХІІ, статті 46 Закону №1058-ІV і статей 51, 55 Закону №2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.»

Велика Палата Верховного Суду вказал, що, «...визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.»

В даному випадку суд, також звертає увагу позивача, що в постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказано, що «Крім того, самостійно чи звернувшись за професійною правничою допомогою, позивачка могла би дізнатися про наведену вище усталену позицію Верховного Суду України щодо застосування частини другої статті 87 Закону №1788-ХІІ тільки до нарахованих і не виплачених з вини органів ПФУ пенсій, а не до тієї, яка ще не була нарахована у бажаному для позивачки розмірі. З огляду на чітке і однозначне обмеження Законом №1788-ХІІ строку, за який можливий перерахунок пенсії за минулий період, легітимне очікування на такий перерахунок за весь період починаючи з 17 липня 2009 року, у позивачки не могло виникнути.».

Відтак, повертаючись до досліджуваного випадку за участю ОСОБА_1 позивач, щонайменше з дати опублікування Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та отриманого перерахунку пенсії у сіні 2020 року мав можливість реалізувати своє право бути обізнаним про розмір нарахованої пенсії шляхом звернення як до уповноваженого органу, із прив`язкою до розміру прожиткового мінімуму станом на січень 2020 року , з яким ініціатор спору не погоджується, так і до органу пенсійного забезпечення, який перераховував пенсію .

На переконання суду, право на звернення в суд (ініціювання вирішення спору) може ґрунтуватися на тому чи іншому судовому рішенні Верховного Суду (сформованій у ній позиції щодо застосування норм матеріального права), втім такі адміністративні позови повинні бути подані в строки, встановлені процесуальним законом, а у випадку пропущення таких строків - із наведенням обґрунтованих причини, які перешкоджали чи обмежували звернення до суду.

У відповідності до п.8 ч. 1 ст. 240 КАСУ суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 123 КАСУ якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ «Нафтова компанія Юкос» проти росії).

Окрім того, згідно із пунктом 46 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі (надалі по тексту також - Рішення Суду) «Устименко проти України» (заява №32053/13 від 29.01.2016), одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений «особливими і непереборними» обставинами.

У пункті 47 Рішення Суду зазначено, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 за №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку1 січня відповідного року.

.Представник позивача у своїх заявах вказав, що ним не пропущено строк звернення до суду з даним позовом , оскільки перерахунок з 01.02.2020, 01.02.2021 та 01.02.2022 не здійснено ОСОБА_1 , саме з вини державного органу -Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, яке видає довідки для перерахунку пенсії, а тому такий перерахунок повинен бути проведений без обмеження строком, що як вказав суд на посилання позиції ВС

Крім того, посилання позивача на отримання листа відповідача від 30.03.2023 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (Постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

Вказані підстави є помилковими , наслідком чого є залишення позову без розгляду у відповідності до п.8 ч. 1 ст. 240 КАСУ

Керуючись статтями 24, КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом пятнадцяти днів.

СуддяЗ.Б.Плеханова