Справа № 440/8346/23
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8346/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/8346/23 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

19.06.2023 адвокат Мороз Сергій Вікторович, здійснюючи представництво інтересів позивача ОСОБА_1 , направив до Полтавського окружного адміністративного суду позов (надійшов до суду 22.06.2023), що заявлений до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - відповідач, Шевченківський ВДВС), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Пономаренко Надії Сергіївни цього ж Відділу від 26.05.2023 ВП №71897627 про арешт коштів боржника, зобов`язавши державного виконавця скасувати арешт грошових коштів, які є заробітною платою позивача на рахунку в АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , відкритому на його ім`я для зарахування заробітної плати.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає про неправомірну, як на його думку, поведінку державного виконавця під час прийняття постанови про арешт коштів боржника, якою накладено арешт, у тому числі і на заробітну плату позивача, чим порушено вимоги частини 1 статті 68 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні), витребувано докази.

04.07.2023 засобами електронного зв`язку у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача висловив свою незгоду із заявленим позовом. Пояснює, що на виконанні у Шевченківському ВДВС перебуває 7 виконавчих проваджень, серед яких виконавче провадження №71897627 з примусового виконання постанови №БАД 358014 від 23.04.2023, виданої УПП в Полтавській області, про стягнення штрафу на користь держави в розмірі 40 800,00 грн. Зазначає, що в межах зведеного виконавчого провадження з метою забезпечення реального виконання рішення винесено постанову про арешт коштів боржника. Наголошує, що в порушення ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" АТ КБ "ПриватБанк" після надходження до нього постанови про арешт коштів не повідомив відділ ДВС про те, що цільовим призначенням рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 є саме зарахування заробітної плати, та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. До того ж сам позивач визначив такий рахунок поточним для здійснення видаткових операцій. Тому станом на 04.07.2023 відсутні законні підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника (а.с. 29-32).

Розгляд справи здійснюється судом у письмовому провадженні з урахуванням особливостей розгляду, визначених ст. 287 КАС України, після отримання відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС перебуває постанова УПП у Полтавській області ДПП серії БАД №358014 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 40 800,00 грн (а.с. 18).

26.05.2023 постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Пономаренко Н.С. за заявою стягувача (а.с. 18) було відкрито виконавче провадження №71897627 з примусового виконання вищевказаної постанови УПП в Полтавській області (а.с. 19).

Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 313,00 грн (а.с. 20) та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 4080,00 грн (а.с. 21).

Крім того, 26.05.2023 з метою забезпечення виконання рішення державний виконавець виніс постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом на належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 45193,00 грн (а.с. 70).

07.06.2023 до Шевченківського ВДВС надійшла заява представника боржника ОСОБА_1 , адвоката Мороза С.В., про визначення поточного рахунку в АТ КБ "ПриватБанк" IBAN НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, у зв`язку з чим той просив державного виконавця винести відповідну постанову у виконавчому провадженні №71897627 (а.с. 22).

На підставі цієї заяви 07.06.2023 старший державний виконавець Шевченківського ВДВС Пономаренко Н.С. в межах виконавчого провадження №71897627 винесла постанову про визначення поточного рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк" IBAN НОМЕР_2 для здійснення видаткових операцій (а.с. 26).

14.06.2023 та 28.06.2023 державний виконавець винесла постанови про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , які отримує у ТОВ "Спейсикс" та у Військовій частині НОМЕР_3 відповідно, постановила здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 45183 грн, у тому числі виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій (а.с. 27-28).

У позові представник позивача зазначає, що серед коштів, на які накладено арешт, є кошти заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ "ПриватБанк", як це підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк".

Вважає, що арешт, накладений на кошти на поточному рахунку боржника для виплати заробітної плати підлягає зняттю на підставі частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

З цих підстав ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 7 частини третьої цієї ж статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

За змістом частин першої та другої статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи з примусового виконання у спосіб та в порядку, які визначені виконавчим документом і законом, у тому числі накладати арешт на кошти, які перебувають на рахунках боржника.

Поряд з цим, як визначено абзацом 2 частини другої статті 48 Закону №1404-VIII, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 351 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто, лише ці рахунки є спеціальними для цілей примусового виконання при застосуванні положень п. 7 ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 48, ч. 3 ст. 52, ст. 56 Закону №1404-VIII щодо накладення арешту на кошти на таких рахунках.

Системний аналіз вищевказаних положень Закону №1404-VIII у співставленні з приписами ст. 1074 ЦК України, ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а також ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" дає суду підстави для формулювання висновку про те, що рахунки на які зараховується заробітна плата, нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання. Натомість вказані рахунки є звичайними поточними рахунками, оскільки законодавство не містить визначення такого виду рахунку як "зарплатний", що свідчить про відсутність будь-яких законодавчих обмежень для застосування виконавцем арешту коштів на таких рахунках.

Не містить таких обмежень, в частині можливості звернення стягнення на основну заробітну плату, і ст. 73 Закону №1404-VIII, якою визначено види коштів, на які не може бути звернено стягнення.

У свою чергу, порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначений статтями 68-70 Закону №1404-VIII.

Так, частини першою, третьою статті 68 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону №1404-VIII, підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною другою статті 70 Закону №1404-VIII, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Як свідчать встановлені судом обставини справи, після відкриття виконавчого провадження №71897627 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу, державний виконавець визначила порядок примусового виконання виконавчого документу шляхом здійснення відрахування з доходів боржника на користь Держави, виконавчого збору та витрат , пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної заборгованості у розмірі 45193,00 грн. При цьому виконавцем зобов`язано підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику.

Тобто, після відкриття виконавчого провадження та визначення вищенаведеного способу примусового виконання, державний виконавець діяла у точній відповідності до вимог Закону №1404-VIII.

З наведеного вище випливає висновок про те, що чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань із заробітної плати в рамках виконавчого провадження шляхом надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника.

Про правильність такого висновку свідчать і положення статті 43 Конституції України, відповідно до якої, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Принципи, закріплені у статті 43 Конституції України, також знаходять своє вираження і в положеннях статті 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на одержання винагороди за працю.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованою Україною 04.08.1961 визначено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

З цих же підстав представник позивача відстоює позицію протиправності постанови державного виконавця, якою накладено арешт на кошти рахунку позивача, військовослужбовця Збройних Сил України з виплати заробітної плати, тому, на його думку, такий арешт підлягає зняттю відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, що підтверджують виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру.

Так, представник позивача до матеріалів виконавчого провадження №71897627 та до суду надав довідку керівника Напрямку операційного обслуговування ГО АТ КБ "ПриватБанк" від 26.05.2023 №B89TSRFNE8GRBFF7 про те, що ОСОБА_1 станом на 26.05.2023 має в АТ КБ "ПриватБанк" картку НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 ), на яку отримує зарплатні витрати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 25).

Тож очевидним є те, що поточний рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ КБ "ПриватБанк", крім іншого, і для зарахування заробітної плати.

Разом з тим, 11.04.2023 Верховною Радою України прийнято Закон №3048-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану", який набрав чинності 06.05.2023.

Цим Законом пункт 102 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII викладено в такій редакції: ..."Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється...

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови, в т.ч. надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку)..."

З аналізу вказаної норми видно, що законодавець дозволив боржникам - фізичним особам, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, користуватися сумою у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати (з 01.01.2023 це становить 13 400,00 грн) за умови, що боржник звернеться до виконавця з відповідною заявою.

Як вже з`ясовано судом, 07.06.2023 представник позивача Мороз С.В. надав до Шевченківського ВДВС заяву про визначення поточного рахунку в АТ КБ "ПриватБанк" IBAN НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, у зв`язку з чим просив державного виконавця винести відповідну постанову у виконавчому провадженні №71897627 (а.с. 22).

На підставі цієї заяви 07.06.2023 старший державний виконавець Шевченківського ВДВС Пономаренко Н.С. в межах виконавчого провадження №71897627 винесла постанову про визначення поточного рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк" IBAN НОМЕР_2 , для здійснення видаткових операцій (а.с. 26).

Цю постанову державний виконавець направив до АТ КБ "ПриватБанк", на що листом заступника керівника управління обробки звернень клієнтів та держорганів ГО АТ АБ "ПриватБанк" від 16.06.2023 №20.1.0.0.0/7-230615/ НОМЕР_5 повідомлено про те, що постанову про визначення поточного рахунку фізичних особи-боржника для здійснення видаткових операцій у виконавчому провадженні №71897627 виконано (а.с. 28).

У відзиві на позов представник відповідача наголошує на тому, що кошти на поточному рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк" НОМЕР_2 в межах двох мінімальних заробітних плат у сумі 13 400,00 грн доступні отримувачу. Інші ж кошти арештовані з метою забезпечення виконання рішень про стягнення коштів на користь держави.

При цьому ані позивач, ані його представник не надали доказів неможливості користуватися коштами на поточному рахунку в АТ КБ "ПриватБанк" НОМЕР_2 в межах суми 13 400,00 грн, тобто в розмірі, визначеному пунктом 102 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII.

За таких обставин суд не виявив ознак порушення прав чи свобод позивача внаслідок винесення постанови про арешт у спосіб, обраний державним виконавцем у даному випадку, оскільки накладення арешту на кошти боржника обумовлено метою забезпечення виконання постанови №БАД 358014 від 23.04.2023, виданої УПП в Полтавській області, про стягнення штрафу на користь держави в розмірі 40800,00 грн.

З огляду на вищевикладене суд визнає заявлений позов безпідставним, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

За відсутності підстав для задоволення позову відсутні й підстави для розподілу судових витрат, яких позивач і не поніс.

Керуючись статтями 241-245, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, пров. Стешенка, буд. 6, м. Полтава, 36023).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун