Справа № 440/7903/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 липня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/7903/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління поліції охорони в Полтавській області про:

- визнання протиправними дій Управління поліції охорони в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у виготовленні оновленої довідки про грошове забезпечення станом на серпень 2019 року з врахуванням середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язання Управління поліції охорони в Полтавській області виготовити оновлену довідку про грошове забезпечення на ім`я ОСОБА_1 станом на серпень 2019 року з врахуванням середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення;

- зобов`язання Управління поліції охорони в Полтавській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на серпень 2019 року із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), премії та індексації грошового забезпечення для подальшого проведення з 01 вересня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 122 та частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено позивачеві спосіб усунення недоліку шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин його пропуску.

Так, частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року /надалі - Закон №2262-ХІІ (у відповідній редакції)/.

Статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З аналізу наведених норм слідує, що пенсія, яка призначена за Законом № 2262-ХІІ, підлягає перерахунку у разі підвищення грошового забезпечення (зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій) відповідної категорії осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач оскаржує дії Управління поліції охорони в Полтавській області щодо відмови у виготовленні оновленої довідки про грошове забезпечення станом на серпень 2019 року.

Водночас з цим позовом позивач звернувся до суду - 13 червня 2023 року (згідно відмітки на штемпелі відділення поштового зв`язку на поштовому відправленні №000).

Таким чином, звернувшись до суду 13 червня 2023 року з позовом про захист своїх прав, які підлягали відновленню, на думку позивача, з серпня 2019 року, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивачем наведено причини порушення строку звернення до суду та заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

Надаючи оцінку клопотанню про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Питання застосування строку звернення до суду було неодноразово предметом розгляду Верховним Судом, зокрема у справах № 240/12017/19, № 360/3999/20 (постанова від 06 грудня 2021 року), № 320/1855/21 (постанова від 16 грудня 2021 року) та № 420/2764/21 (постанова від 11 листопада 2021 року), де Верховний Суд зазначив, що "для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого чинним законодавством строку. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19). Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом".

Отже, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі №487/3042/16-а тощо, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів позову слідує, що із заявою про складання та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення позивач звернувся до Управління поліції охорони в Полтавській області лише в 2023 році, тобто майже через 4 роки після виникнення обставин, що на думку позивача, тягнуть за собою зміну розміру видів грошового забезпечення (серпень 2019 року).

Вчинення позивачем активних дій у 2023 році у вигляді звернення до Управління поліції охорони в Полтавській області із заявою щодо складення та направлення довідки про розмір грошового забезпечення та отримання ним у відповідь листа Управління поліції охорони в Полтавській області від 29 травня 2023 року № 2011/43/36/01-2023 не змінюють моменту, коли позивач дізнався або принаймні повинен був дізнатись (мав таку можливість) щодо порушення своїх прав внаслідок нескладання та ненаправлення Управлінням поліції охорони в Полтавській області довідки про грошове забезпечення станом на серпень 2019 року, а лише свідчать про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і цей час не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

В клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач не наводить обставин, які б перешкоджали йому звернутися до суду у встановлений кодексом строк, та відповідних доказів на їх підтвердження не надає. Натомість зазначає, що в 2021 році звертався до суду з позовом про виготовлення довідки про грошове забезпечення станом на вересень 2019 року для перерахунку пенсії з жовтня 2019 року та Другий апеляційний адміністративний суд, приймаючи постанову від 06 квітня 2023 року у справі № 440/18765/21 про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що грошове забезпечення поліцейського збільшилося у серпні 2019 року, а не у вересні 2019 року.

Оцінюючи цей довід позивача суд виходить з того, що звернення позивача з позовом про виготовлення довідки про грошове забезпечення станом на вересень 2019 року для перерахунку пенсії з жовтня 2019 року в адміністративній справі № 440/18765/21 також було поза межами шестимісячного строку звернення до суду з позовом, а та обставина, що при подачі позову у справі № 440/18765/21 позивач невірно визначив період виникнення права на перерахунок пенсії лише вказує на неналежну обізнаність позивача щодо прийнятих актів законодавства та на те, що пропуск строку звернення до суду мав місце через наявність суб`єктивних причин, які залежали від волі самого позивача.

Тож з матеріалів позовної заяви та клопотання про поновлення строку звернення до суду не слідує, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлений кодексом строк.

Оскільки позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого статтею 122 КАС України строку та відповідних доказів не надано, суд доходить висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А:

Вказані позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.І. Слободянюк