Справа № 320/22673/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 липня 2023 року м. Київ № 320/22673/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 доходів отриманих від підприємницької діяльності у якості фізичної особи - підприємця у 2000 та 2001 роках, та не врахування стажу роботи з 01.01.2004 по 20.03.2013 на посадах у закладах з надання психіатричної допомоги у пільговому обчисленні один рік за два роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві при обчисленні пенсії зарахувати ОСОБА_1 доходи отримані від підприємницької діяльності у якості фізичної особи - підприємця у 2000 та 2001 роках відповідно до довідки від 23.04.2013 № 4849/с/17-412, що видана Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва, та стаж роботи з 01.01.2004 по 20.03.2013 на посадах у закладах з надання психіатричної допомоги у пільговому обчисленні один рік за два роки та провести перерахунок і виплату пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою про призначення пенсі тобто з 20.03.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

Відповідно до частини першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Слід зазначити, що предметом позову є вимоги позивача, зокрема зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві при обчисленні пенсії зарахувати ОСОБА_1 доходи отримані від підприємницької діяльності у якості фізичної особи - підприємця у 2000 та 2001 роках відповідно до довідки від 23.04.2013 № 4849/с/17-412, що видана Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва, та стаж роботи з 01.01.2004 по 20.03.2013 на посадах у закладах з надання психіатричної допомоги у пільговому обчисленні один рік за два роки та провести перерахунок і виплату пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою про призначення пенсії тобто з 20.03.2013.

З викладеного вбачається, що позивач звернувся до суду із вимогами щодо здійснення перерахунку його пенсії з дня звернення із заявою про призначення пенсії 20.03.2013 року.

Разом з тим, у позовній заяві позивач зазначив, що 20.03.2013 він звернувся до Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва з заявою про призначення пенсії за віком список №2. Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві № 894010 від 20.03.2013 позивачу призначено пенсію за віком за списком 2, з розрахунку якої вбачається, що відповідачем не враховано доходи отримані від підприємницької діяльності у якості фізичної особи - підприємця у 2000 та 2001 роках, та не враховано до стажу роботи з 01.01.2004 по 20.03.2013 на посадах у закладах з надання психіатричної допомоги у пільговому обчисленні один рік за два роки.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 29.04.2013 у якій просив врахувати при розрахунку пенсії доходи отримані від підприємницької діяльності у якості фізичної особи - підприємця у 2000 та 2001 роках. До заяви додана вказана вище довідка від 23.04.2013 № 4849/с/17- 412, що видана Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва.

Листом від 17.05.20J3 за № 8434/08 відповідач повідомив, що позивач не був зареєстрований як платник страхових внесків у територіальному органі Пенсійного фонду. Вказане твердження спростовується наведеною вище інформацією.

У подальшому позивач звернувся до Пенсійного фонду України з листом від 24.05.2013 у якому просив в межах компетенції сприяти щодо врахування при розрахунку пенсії доходів отриманих від підприємницької діяльності у якості фізичної особи - підприємця у 2000 та 2001 роках. До листа додавав вказану вище довідку податкового органу. Листом від 31.05.2013 № 8748/2-11 Пенсійний фонд України зазначив, що згідно індивідуальних відомостей дані про дохід отриманий від здійснення підприємницької діяльності у спірний період відсутні.

Позивач зазначив, що листом від 17.11.2015 за № 868/01/с-815 відповідач визнав факт, що позивач працював як фізична особа - підприємець на спрощеній системі оподаткування та за період з 01.04.2000 по 31.12.2022 сплатив страхові внески, а саме 42% від ставки єдиного податку, однак відмовився задовольнити заяву позивача з підстав, що в системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про дані страхові внески.

Стосовно зарахування стажу роботи з 01.01.2004 по 20.03.2013 на посадах у закладах з надання психіатричної допомоги у пільговому обчисленні один рік за два роки позивач неодноразово звертався до відповідача з відповідними заявами, у задоволенні яких йому було відмовлено листом від 03.06.2013 № 197106/С-186 та листом від 11.11.2013 № 19303/08 з підстав набрання чинності з 01.01.2004 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яким передбачено, що спірний стаж зараховується виключно в одинарному розмірі. Аналогічне твердження викладено в листі Пенсійного фонду України від 08.01.2015 за № 28876/С-11 який надіслано позивачу на його звернення.

Позивач, вважає оскаржувані дії протиправними та звертається до суду за захистом своїх прав.

З огляду на викладене, суд зазначає, що про порушене право позивачу стало відомо у березні травні 2013 року. Так, з вказаного моменту позивач був обізнаний про те, що відповідачем відмовлено у врахуванні при призначенні пенсії ОСОБА_1 доходів отриманих від підприємницької діяльності у якості фізичної особи - підприємця у 2000 та 2001 роках, та не врахування стажу роботи з 01.01.2004 по 20.03.2013 на посадах у закладах з надання психіатричної допомоги у пільговому обчисленні один рік за два роки.

Разом з тим, з даним позовом до суду позивач звернувся у липні 2023, що підтверджується відомостями штампу вхідної кореспонденції суду на примірнику позову, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У зв`язку з цим, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження наявності обставин, що зумовили пропуск позивачем строку звернення до суду.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на приписи статті 233 Кодексу законів про працю України як на норму, яка регулює строки звернення до суду із позовами щодо зарахування періодів роботи працівника до страхового стажу для призначення пенсії, оскільки вказана норма є спеціальною нормою яка визначає строки звернення до суду для вирішення трудових спорів.

Отже, зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказаний недолік може бути усунений позивачем шляхом подання до суду:

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження наявності обставин, що зумовили пропуск позивачем строку звернення до суду.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панова Г. В.