Справа № ЗД/460/6/23
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
07 липня 2023 року м. Рівне №ЗД/460/6/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" з питань забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви
Заява мотивована тим, що з моменту прийняття розпорядження № 108/РЛ Товариство з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" не може виконувати договірних зобов`язань за договорами поставки, купівлі - продажу з контрагентами, які знаходяться в районі розміщення даної АЗК (ПрАТ "Рівнеобленерго", КП "Рівненський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Рівненської обласної ради", 4 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Рівненський центр професійно-технічної освіти державної служби зайнятості, Комунальне автотранспортне підприємство 1728, Комунальне підприємство "Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка", Головне управління Національної поліції в Рівненській області), а також не зможе забезпечувати об`єкти критичної інфраструктури пальним в необхідній кількості, що унеможливить їх стабільну та безперервну роботу, що є неприпустимим в умовах воєнного часу. Крім того, розпорядження про анулювання ліцензії підштовхує товариство до скорочення робочих місць (станом на 06.07.2023 на АЗК працює 15 найманих працівників). Дана АЗК є ключовою в мережі АЗС Товариства, показує високі фінансові результати, що в свою чергу дає можливість перекрити збитковість менших АЗС та зберігати надалі всі робочі місця. Можливість здійснення господарської діяльності безпосередньо залежить від наявності та чинності відповідної ліцензії, її анулювання призводить до неможливості здійснення господарської діяльності Товариством. Вказує, що забезпечення позову не є вирішенням справи по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" до розгляду справи по суті. Дія розпорядження до вирішення справи по суті завдасть фінансової шкоди товариству; вирішення справи за позовом товариства до податкового органу може тривати довгий час, і якщо не вжити заходи із забезпечення позову шляхом зупинення такого розпорядження, то як наслідок відбудуться незворотні події - наймані працівники втратять робочі місця, бюджет недоотримає податків та зборів, а товариство зазнає фінансових збитків. Стверджує, що анулювання ліцензії потягне неминучі наслідки щодо вирішення питання пошуку іншого місця зберігання, відкачки та подальшого транспортування пального, яке вже знаходиться на зберіганні на даній АЗК, в інші місця або сплату штрафу. Оскаржуване розпорядження створює правові наслідки у вигляді скорочення робочих місць, втрати клієнтів, яким не вигідно їхати на інші АЗС Товариства, оскільки це додаткові витрати на пальне, а також це позбавлення можливості забезпечувати об`єкти критичної інфраструктури пальним в необхідній кількості, що унеможливить їх стабільну та безперервну роботу, що є неприпустимим в умовах воєнного часу до моменту перевірки правомірності прийняття оспорюваного розпорядження в судовому порядку. Просить заяву задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватися ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна дійти висновку, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав / інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.
Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
При цьому, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих негативних наслідків та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення (в разі прийняття рішення на користь позивача). В тому числі метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.
Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Зокрема, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
У подальшому, розпорядженням Головного управління ДПС в Рівненській області № 108/Р/Л від 06.07.2023 анульовано вказану ліцензію.
У розрізі досліджуваних обставин, суд зазначає, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".
Згідно статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до статті 15 Закону №481 ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії (стаття 1 Закону №481).
Отже, анулювання ліцензії на виробництво пального призводить до припинення відповідної ліцензованої діяльності заявника.
Таким чином, анулювання ліцензії на виробництво пального призвело до виникнення негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач", оскільки без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у суб`єкта господарювання відсутнє право провадити господарську діяльність у сфері продажу пального.
Суд акцентує увагу на тому, що розпорядження, яким анульовано ліцензію на роздрібну торгівлю пального, фактично зупиняє господарську діяльність АЗК Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач", який знаходиться за адресою: Україна, Рівненська область, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 109, оскільки унеможливлює подальше здійснення реалізації пального, що має негативні наслідки не лише для ТОВ "Західенергопостач" та для його працівників, а й для третіх осіб, перед яким у ТОВ "Західенергопостач" наявні господарські зобов`язання, що стверджується приєднаними до заяви копіями договорів поставки (купівлі - продажу) товару. Також суд враховує, що в умовах воєнного часу поставка палива для забезпечення потреб сектору безпеки, енергетики, медицини, комунальних підприємств є однією з перших потреб для забезпечення їх нормального функціонування.
Надаючи оцінку характеру ймовірних наслідків спірного у цій справі рішення суб`єкта владних повноважень, про зупинення дії якого просить заявник у заяві про забезпечення позову, суд виходить з того, що розпорядження від 06.07.2023 № 108/Р/Л з моменту його вручення заявнику набрало чинності та створює правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснення господарської діяльності на об`єкті АЗС (Україна, Рівненська область, м.Рівне, вул.Князя Володимира, 109) до моменту перевірки правомірності прийняття такого розпорядження в судовому порядку.
Водночас суд враховує, що відповідно до Порядку віднесення об`єктів до об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 №1109, діяльність з зберігання та постачання нафти та нафтопродуктів належить до сектору критичної інфраструктури.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаного вище розпорядження щодо анулювання ліцензій на роздрібну торгівлю пальним, може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він планує звернутися до суду. Обираючи захід забезпечення позову суд керується критерієм співмірності щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу з тими негативними наслідками, які можуть настати в результати невжиття цих заходів.
Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль та витрат.
Встановлені обставини в їх сукупності дають підстави для висновку, що невжиття заходів забезпечення у спірних правовідносинах може завдати суттєвої шкоди не лише інтересам підприємства, правам його працівників, але й інтересам державних та комунальних підприємств, установ та організацій (перед якими заявник має договірні зобов`язання з постачання пального), може завдати незручностей іншим клієнтам заявника, які придбавають пальне на АЗК, що знаходиться в м.Рівне, вул.Князя Володимира, 109, а отже може істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист і поновлення порушених та оспорюваних прав і інтересів ТОВ "Західенергопостач", а також осіб, які в силу свого розташування залежні від придбання пального саме на вказаній АЗК.
Водночас, суд зазначає, що вжиття таких тимчасових заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Зазначене відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та завданню адміністративного судочинства, яке відповідно до ст.2 КАС України полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Водночас варто зауважити, що в силу вимог ч.8 ст.157 КАС України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі:
1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу;
2) повернення позовної заяви;
3) відмови у відкритті провадження у справі.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" про забезпечення позову до пред`явлення позову, - задовольнити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 07 липня 2023 року.

Суддя С.М. Дуляницька