Справа № 160/11391/22
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11391/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року (головуючий суддя: Горбалінський В.В.) по адміністративній справі № 160/11391/22, розглянутої за правилами загального позовного провадження

за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) 29.07.2022 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 709 775,82 грн. на користь держави в особі в/ч НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем втрачено ввірене йому військове майно у вигляді розукомплектованої військової автомобільної техніки на зазначену суму, чим завдано в/ч НОМЕР_1 матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню в судовому порядку.

У відзиві на позов представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що в ході здійснення прийому передачі речового та військово технічного майна, ОСОБА_2 22.02.2022 року надав пояснення, в яких повідомив, що місце збереження автомобільної військової техніки у пункті постійної дислокації здійснюється в парку біля в/ч НОМЕР_1 на відкритому майданчику в АДРЕСА_1 ; з метою уникнення крадіжок запчастин деякі з них складені на зберігання в кладову в/ч НОМЕР_1 . Позивач не здійснював заходи з охорони місця знаходження техніки, так як з 13.05.2021 року по 28.08.2021 року, з 02.09.2021 року по 27.01.2022 року з роти перебував в зоні ООС м. Добропілля, не був

ознайомлений із наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.03.2022 року №148 «Про результати службового розслідування за фактом матеріальної відповідальності на суму 709 775,82 грн.», пропозиція від позивача щодо добровільного відшкодування завданої шкоди не надходила.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 року позовні вимоги задоволено, з ОСОБА_1 на користь держави в особі в/ч НОМЕР_1 стягнуто завдану матеріальну шкоду у розмірі 709 775,82 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах, викладених у відзиві на позов.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу на підставі ст.311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, яких достатньо для прийняття рішення за апеляційною скаргою відповідача.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами ст. 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Перевірка рішення суду судом апеляційної інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як це передбачено ст.308 КАС України.

Згідно матеріалів справи відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 15.10.2016 року №204, додатку до наказу від 25.11.2017 року № 447 капітана ОСОБА_1 з 05.11.2016 року призначено на посаду командира автомобільної роти підвозу, продовольства, речового та військово-технічного майна, та з листопада 2017 року призначено матеріально відповідальною особою в/ч НОМЕР_1 .

Наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 21.12.2017 року № 746, від 25.12.2018 року № 963, від 20.12.2019 року № 636, від 16.12.2020 року № 772, від 17.12.2021 року № 859 за командиром автомобільної роти капітаном ОСОБА_1 закріплено, зокрема, наступну автомобільну техніку кількістю 52 найменувань, а саме: 1)МАЗ-544008 в/н НОМЕР_2 ;2)МАЗ-544008 в/н НОМЕР_3 ; 3)КамАЗ-55111 в/н НОМЕР_4 ; 4)ГАЗ САЗ- 3507 в/н НОМЕР_5 ; 5)3ІЛ-433362 в/н НОМЕР_6 ; 6) КамАЗ-5410 в/н НОМЕР_7 ; 7) 3ІЛ 431412 в/н НОМЕР_8 ; 8)ГАЗ-33073 в/н НОМЕР_9 ; 9)РЕНО ПРЕМИУМ в/н НОМЕР_10 ; 10) КрАЗ-257 в/н НОМЕР_11 ; 11) КамАЗ-4308 в/н НОМЕР_12 ; 12)VOLVO FH12 в/н НОМЕР_13 ; 13)КамАЗ-5460 в/н НОМЕР_14 ; 14)MA3-533702-240 в/н НОМЕР_15 ; 15) MA3-533702-240 в/н НОМЕР_16 ; 16)КрАЗ-25000001 в/н НОМЕР_17 ; 17) КамАЗ-54112 в/н НОМЕР_18 ; 18)КамАЗ-5320 в/н НОМЕР_19 ; 19) КрАЗ-250 в/н НОМЕР_20 ; 20) КамАЗ-5320 в/н НОМЕР_21 ; 21. КрАЗ- 256Б1в/н НОМЕР_22 ; 22) КамАЗ-55102 в/н НОМЕР_23 ; 23) КрАЗ-250 в/н НОМЕР_24 ; 24) КрАЗ-65055 в/н НОМЕР_25 ; 25. КамАЗ-5410 в/н НОМЕР_26 ; 26) КрАЗ-257 в/н НОМЕР_27 ; 27) КрАЗ-257 в/н НОМЕР_28 ; 28)КрАЗ-6510 в/н НОМЕР_29 ; 29) КрАЗ-257 в/н НОМЕР_30 ; 30)КамАЗ-55102 в/н НОМЕР_31 ; 31) КрАЗ-256Б1' в/н НОМЕР_32 ; 32) МАЗ-64229 в/н НОМЕР_33 ; 33) MA3-54331 в/н НОМЕР_34 ; 34) КамАЗ-5511 в/н НОМЕР_35 ; 35)МАЗ-5432920 в/н НОМЕР_36 ; 36) КамАЗ-5410 в/н НОМЕР_37 ; 37) КамАЗ-5320 в/н НОМЕР_38 ; 38) ГАЗ-3307-1012 в/н НОМЕР_39 ; 39) ГАЗ-3307-12СПГ в/н НОМЕР_40 ; 40) МАЗ-9758 в/н НОМЕР_41 ; 41) SCHMITZ в/н НОМЕР_42 ; 42) MA3-93866 в/н НОМЕР_43 ; 43) KROMHOUT в/н НОМЕР_44 ; 44) MA3-939740 в/н НОМЕР_45 ; 45)ТМ-47 в/н НОМЕР_46 ; 46) СЗАП-9327032 в/н НОМЕР_47 ; 47) MA3-9397 в/н НОМЕР_48 ; 48) ЗіЛ - 130 в/н НОМЕР_49 ; 49) КамАЗ-54112 в/н НОМЕР_50 ; 50) MA3-6317 в/н НОМЕР_51 ; 51) ЗіЛ-131 в/н НОМЕР_52 (пральний комплекс); 52. ЗіЛ-131 в/н НОМЕР_53 (пральний комплекс).

При передачі на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 11.02.2022 року № 85 ввіреної капітану ОСОБА_1 автомобільної техніки, комісією виявлено нестачу комплектності автомобільної техніки, та складено відповідні акти її технічного стану, від підпису цих актів ОСОБА_2 відмовився, про що складено акт про відмову від підписання актів .

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22.02.2022 року № 121 призначено службове розслідування по факту нестачі майна, виявленої при прийомі - передачі посади командира автомобільної роти підвозу продовольства, речового та військово-технічного майна, з метою уточнення причин і умов, що сприяли даному випадку та встановлення винних осіб.

За наслідками службового розслідування складено Акт службового розслідування, яким встановлена втрата військового майна позивачем.

Згідно пояснення ОСОБА_1 запчастини він знімав з автомобілів та зберігав їх у сховищі для уникнення крадіжок, при цьому наполягав, що відсутнє майно є в наявності, але закріплене за ним майно до огляду не пред`явив, пропозицію встановити комплектуючі частини на автомобілі, тим самим підтвердити наявність цього майна, не виконав, у зв`язку із чим комісія дійшла висновку про відсутність військового майна, ввіреного капітану ОСОБА_1 .

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №59 від 22.02.2022 року командира автомобільної роти капітана ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 22.02.2022 року у зв`язку зі звільненням.

Відповідно до складених 07.03.2022 року довідок- розрахунків від 07.03.2022 року №8, №137 сума збитків, завданих державі в особі в/ч НОМЕР_1 , становить 709 775, 82 грн.

За наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 07.03.2022 року №148 «Про результати службового розслідування та притягнення винної особи до матеріальної відповідальності» за порушення вимог ст. 3,7 Закону України «Про правовий режим майна у ЗСУ», ст. 9, 11, 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п. 5, 13, 14, 15 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у ЗСУ, затвердженого постановою КМУ №1225 від 04.08.2000 року, та у відповідності до ст. 3, 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них за шкоду, завдану державі» капітан ОСОБА_2 притягнутий до повної матеріальної відповідальності в розмірі 709 775, 82 грн.

Враховуючи звільнення позивача із в/ч НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду із позовом про стягнення на користь держави в особі в/ч НОМЕР_1 з ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок втрати ввіреного майна внаслідок неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачено актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами.

Питання відповідальності військовослужбовців врегульовано Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV "Про Статут внутрішньої служби ЗСУ (далі - Статут).

Згідно зі ст. 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначені Законом України від 03.10.2019 року №160-IX "Про

матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі Закон № 160-IX).

Відповідно до ст.2 Закону №160-IX дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст. 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Відповідно до п. 4, 5 ст. 1 Закону № 160-IX матеріальна відповідальність - це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Приписами ст. 7,8 Закону № 160-IX передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду;

посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акту (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, наказ доводиться до винної особи під підпис.

Викладене свідчить, що в силу положень Закону № 160-IX до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки чи бездіяльності, а також наявності взаємозв`язку між заподіяною шкодою; обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Порядок притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності також регулюється Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР (далі - Положення №243/95-ВР), яке відтворює положення Закону № 160-IX.

Зокрема, п.13 Положення №243/95-ВР визначено, що військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди заподіяної з їх вини державі у разі недостачі майна переданого їм під звіт для зберігання, використання чи іншої мети.

Згідно з п.16 - 18 Положення № 243/95-ВР розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

У разі виявлення нестачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) або інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, організацій та установ - у розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності).

Суму стягнень за втрачене майно може бути зменшено командиром (начальником) військової частини за письмовим дозволом вищого за підлеглістю командира (начальника), а у випадках, передбачених законодавством України - судом, залежно від обставин, за яких заподіяно шкоду, ступеня вини та матеріального стану винної особи, за винятком випадків заподіяння шкоди злочинними діями, вчиненими в особистих корисливих цілях.

Викладене свідчить, що обов`язковою умовою матеріальної відповідальності військовослужбовця за втрату військового майна у разі недостачі, є передача зазначеного майна під звіт цій особі.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що відповідача, який проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді командира автомобільної роти підвозу, продовольства, речового та військово-технічного майна, з листопада 2017 року за наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 25.11.2017 року № 447 призначено матеріально відповідальною особою в/ч НОМЕР_1 , та за ним закріплено вищеперераховану автомобільну техніку у кількості 52 найменувань, комплектність якої на час передачі ним не оспорювалася.

При передачі відповідачем на підставі наказу від 11.02.2022 року № 85 ввіреної йому автомобільної техніки, комісією виявлено нестачу комплектності автомобільної техніки, що підтверджено складеними актами її технічного стану, за наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 22.02.2022 року № 121 призначено та проведено службове розслідування по факту нестачі майна, актом службового розслідування встановлено 52 одиниці автомобільної техніки, на яких відсутнє відповідне майно, зазначено його найменування, кількість, залишкову вартість та залишкову вартість з урахуванням кратності .

До матеріалів справи додана довідка-розрахунок на втрачене майно речової служби в/ч НОМЕР_1 вих.№8 від 07.03.2022 року на суму 12 429,16 грн. та відомість щодо визначення залишкової вартості майна на 07.03.2022 року вих. №137 від 07.03.2022 року на суму 697 346,66 грн., відповідно до яких визначено вартість втраченого майна на загальну суму 709 775 грн. 82 коп.

Надаючи пояснення під час службового розслідування, відповідач не спростував відсутність ввіреного йому майна, посилання на наявність частини майна не підтвердив належними та допустимими доказами.

Здійснивши аналіз доказів у справі, пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність втрати матеріально відповідальною особою в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 ввіреного йому майна ,вартістю 709 775, 82 грн., внаслідок неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків, який наявність майна своєчасно не перевіряв, звірки з фінансовою службою частини не проводив, належним чином систематичний облік майна служби не вів.

Оскільки відповідно до приписів Закону №160-IX та Положення 243/95-ВР встановлено наявність шкоди, заподіяної в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , яку спричинила протиправна поведінка відповідача у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби, встановлено причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи відповідача і завданою шкодою та його вина в завданні шкоди, це є підставою для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності у вигляді відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди в зазначеній сумі 709 775 грн. 82 коп. в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 221, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року по адміністративній справі № 160/11391/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 30 діб з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий