Справа № 520/8357/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 липня 2023 року № 520/8357/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання Андрущенко Д.В.,

за участю:

представника позивача Величко Р.С.,

представника відповідача Кучерка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (вул. Морозова, буд. 13, м. Харків, 61036, )

до Тернопільської митниці Держмитслужби України (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400, )

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (далі по тексту позивач, ТОВ "Хозленд", товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці Держмитслужби України (далі по тексту відповідач, Тернопільська митниця, митниця, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Тернопільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА403020/2023/000116/2 від 08.03.2023 р.:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби України (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОЗЛЕНД" (61036, м. Харків, вул. Морозова, 13, ) судовий збір у сумі 3 565,10 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним було подано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. На думку позивача, Тернопільською митницею всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої митної декларації та документів, протиправно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та винесено картку відмови у прийнятті митної декларації. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, не наведено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості і, як наслідок - до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Позивач не погодився із зазначеними у спірному рішенні доводами митного органу та стверджує, що подані ним документи містять усі відомості, що визначають та підтверджують митну вартість товару.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 р. клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін задоволено частково та вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 520/8357/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Представником відповідача було подано відзив на адміністративний позов у якому відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивачем заявлено не повні відомості про митну вартість товару, а також не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статті 53 Митного кодексу України, що відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, стали підставами для невизнання заявленої митної вартості та прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав та мотивів, що в ньому зазначені.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозленд» зареєстроване юридичною особою в установленому чинним законодавством України порядку.

Так, 01.06.2021 між фірмою GUANGDONG WELL NEW MAERIAL Co. LTD, Китай, (Продавець) та ТОВ "ХОЗЛЕНД" (Покупець) укладено контракт № 44/НС.

Пунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товари окремими партіями в асортименті, кількості та за цінами, згідно Специфікації (Додатків) до цього договору, у визначені контрактом терміни, а покупець зобов`язується прийняти товари, поставлені таким чином та здійснити всі належні платежі на умовах цього договору.

Згідно п. 2.3. Контракту, ціни за одиницю товару і сума кожної партії поставки визначається Специфікацією, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Умовами поставки товару є - FOB відповідно до міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2010 (п. 2.1. контракту).

Згідно додаткової угоди №4 від 06.01.2023 року до контракту п. 2.1. контракту було викладено у наступній редакції: «Ціни на товар , що поставляється встановлюється в доларах США без ПДВ. Ціна товару формується на умовах FOB Гуанчжоу, Китай.

Відповідно до п.2.5. Контракту, ціни на поставлений товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на виготовлення упаковки і робіт, пов`язаних з упаковкою товару, виробництвом та наклеюванням етикеток, виготовленням та нанесенням транспортного маркування, а також на підготовку необхідної документації на відвантаження товару та з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту завантаження на борт судна, а також всіх витрат, пов`язаних з товаром до моменту переходу товару через поручні судна у названому порту відвантаження.

Відповідно до п. 2.6. Контракту, сума кожної партії поставки, ціна за одиницю товару та кількість товару остаточно визначаються в рахунку-фактурі (інвойсі) на кожну партію поставки товару.

В рамках вказаного Контракту, позивач у березні 2023 року, імпортував чергову партію товару - клейонку з ПВХ з дизайном без основи (код згідно УКТЗЕД , надалі товар № 1) та клейонку з ПВХ з дизайном на нетканій основі (код згідно УКТЗЕД , надалі товар № 2).

Відповідно до Специфікації № 3 від 06.01.2023 р., інвойсу № 22MSB02 від 08.01.2023 року, загальна сума товару складає - 19 409, 06 доларів США.

Відповідно до п. 5.1. Контракту сторони узгодили, що оплата товару здійснюється після підписання Специфікації на кожну партію поставки товару на умовах 100% передплати.

Платіжним дорученням №7 від 23.02.2023 року було здійснено оплату товару за вказаним інвойсом та Специфікацією в сумі 19 409,06 дол. США.

Під час митного оформлення на підтвердження митної вартості товару декларант надав Відповідачу наступні документи: Митну декларацію № 23UA34U2 від 06.03.2023 р. з декларацією митної вартості до МД; Рахунок-фактура (Інвойс) № 22MSB02 від 08.01.2023 р.; Сертифікат якості № 22MSB02 від 08.01.2023 р.; Пакувальний лист № 22MSB02 від 08.01.2023 р.; Коносамент № ZJSM23010517 від 16.01.2023 р.; Автотранспортна накладна (СМР) № 274 від 02.03.2023 р.; Сертифікат походження товару № 23С4406В0132/00015 від 16.01.2023 р.; Платіжне доручення №7 від 23.02.2023 р.; Довідка про транспортні витрати № CLL16120 від 01.03.2023 року; Контракт з постачальником № 44/НС від 01.06.2021 р.; Додаткова угода № 1 від 11.07.2022 року до контракту; Додаткова угода № 2 від 12.07.2022 року до контракту; Додаткова угода №3 від 05.09.2022 року до контракту; Додаткова угода № 4 від 06.01.2023 року; Специфікація №3 від 06.01.2023 року до контракту; Договір транспортного експедирування № KL-35/17 від 31.08.2017 року; Договір про надання послуг митного брокера № БР-175 від 23.09.2019 року.

Зазначені документи були надані декларантом до митниці 06.03.2023 року, електронне повідомлення № 388516EA-EF24-4D8A-87D3-3A5C293AA447.

Для митного оформлення товару Позивачем визначено митну вартість товару за ціною контракту згідно зі ст. ст. 57, 58 Митного кодексу України (надалі МК України).

Так, в графі 12 митної декларації № 23UA34U2 від 06.03.2023 р., Позивач зазначив митну вартість 848 158, 23 грн., яка вираховується при додаванні загальної вартості товару за інвойсом та витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином:

фактурна вартість товару 709 762,15 грн. (19 409,06 доларів США х 36,5686 грн. за курсом НБУ на момент подачі митної декларації) + 138 396,08 грн. (витрати на транспортування до кордону України);

сума витрат на транспортування товару у розмірі 138 396,08 грн. позивач підтвердив наступними документами: договором транспортно-експедиційного обслуговування № KL-35/17 від 31.08.2017 року, Довідкою про транспортні витрати №CLL16120 від 01.03.2023 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № CLL62/23 від 21.02.2023 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № CLL62.1/23 від 01.03.2023 року та платіжним дорученням № 112628 від 24.02.2023 року та № 114058 від 09.03.2023 року.

08.03.2023 року позивачем, отримане Повідомлення від митниці № 9e029c63-a4d6-4fbc-b7cf-25b820a7e2b7, в якому зазначено: відповідно до ч.2 та ч.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості товару, прошу вас надати, а саме: якщо, рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі неподання документів відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ прошу Вас протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, що підтверджують числові значення складової митної вартості відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, а саме: копію експортної декларації країни відправлення, каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару, виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На дану вимогу, декларантом було надано відповідь № 0803-1 від 08.03.2023 року та додатково надано: банківський платіжний документ № 112628 від 24.02.2023 р., щодо сплати послуг транспорту; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № CLL62/23 від 21.02.2023 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № CLL62.1/23 від 01.03.2023 року; прайс-лист виробника товару від 01.01.2023 року, що діє до 31.03.2023 року; копія митної декларації країни відправлення № 63020500 від 09.01.2023 року.

Після направлення додаткових документів, декларантом від митниці позивачем було отримано рішення про коригування митної вартості товару № UA403020/2023/000116/2 від 08.03.2023 року.

Вказаним рішенням було скориговано митну вартість товару №1 та товару №2 за шостим (резервним) методом відповідно до ст. 64 МК України.

Так, Відповідно до гр. 28, 30 рішення № UA403020/2023/000116/2 від 08.03.2023 р., Відповідачем скориговано митну вартість:

- товару № 1 в сторону збільшення з 12 731,29 дол. США до 18 768,15 дол. США;

- товару № 2 в сторону збільшення з 10 462,33 дол. США до 30 056,12 дол. США (збільшення майже в три рази).

У подальшому товар був випущений у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

У спірному рішенні позиція Відповідача зводиться до наступного:

Під час здійснення митного контролю за МД № 23UA34U2 від 06.03.2023 року, митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою.

Відповідно до вимог п. 2.ч.5 ст. 54 МК України митний орган має право у випадках, встановлених кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої особи встановлені ст. 53 цього кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визначення заявленої митної вартості.

З огляду на розбіжності в поданих до митного оформлення документах та враховуючи те, що позивачем документально не підтверджено складові митної вартості, митницею було розпочато консультацію між митним органом та декларантом, зокрема, направлено вимогу на надання додаткових документів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 54 МКУ за результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього кодексу, що і було зроблено Відповідачем.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційну, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 49 Митного кодексу України (далі МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 4 статті 53 МК України , у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

У частині 5 статті 53 МК України зазначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У частині 3 статті 54 МК України зазначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У відповідності до частини 3 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу .

Відповідно до частини 4 статті 57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на декларанта, а у митного органу, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є право витребувати додаткові документи.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, суд зазначає, що сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.

Судом встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товару складається з фактурної вартості товару за контрактом та транспортними витратами до кордону України.

На підтвердження фактурної вартості в розмірі 19 409,06 дол. США позивачем було надано: Специфікацію № 3 від 06.01.2023 р. до контракту, інвойс № 22MSB02 від 08.01.2023 року та Платіжне дорученням №7 від 23.02.2023 року про оплату товару.

На підтвердження витрат на транспортування товару у розмірі 138 396,08 грн. позивачем надано: договір транспортно-експедиційного обслуговування № KL-35/17 від 31.08.2017 року, Довідку про транспортні витрати №CLL16120 від 01.03.2023 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № CLL62/23 від 21.02.2023 року, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № CLL62.1/23 від 01.03.2023 року та платіжним дорученням № 112628 від 24.02.2023 року та № 114058 від 09.03.2023 року.

Судом проаналізовано зазначені документи з яких вбачається, що документи містять числові значення, не містять в собі розбіжностей та є такими, що дають можливість для визначення митної вартості.

Таким чином, висновок відповідача про те, що надані документи мають розбіжності, позивачем не подано документів на вимогу відповідача передбачених ч. 2 та ч.3 ст. 53 МК України не відповідає обставинам справи та спростовується згаданими документами.

Судом встановлено, що Повідомлення від митниці декларанту та Рішення про коригування митної вартості, не містить в собі обгунтування, які саме сумніви виникли у митного органу у наданих документах та у чому вони полягають, не містить обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, а має лише формальне цитування ст. 53 МК України.

В постанові Верховного Суду від 09.04.2021 у справі № 809/119/17 наявний правовий висновок про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Саме ж по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Застосовуючи положення статей 53, 54 МК України, Верховний Суд в постановах від 24.12.2020 № 810/495/16 (адміністративне провадження № К/9901/6451/18) за позовом ТОВ "Ела Групп" до Київської митниці ДФС, та від 01.04.2021 у справі № 826/10755/16 (адміністративне провадження № К/9901/19619/18) за позовом ТОВ "Лайфселл" до Київської міської митниці ДФС, прийшов до висновків про те, що "митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації".

Відповідно до фактичних обставин справи, надані позивачем до Тернопільської митниці документи кореспондувалися між собою та містили чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності всі відомості, які підтверджували числові значення митної вартості (її складових), й не давали підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Враховуючи викладене, у Відповідача не було підстав, передбачених нормою частини 2 та 3 статті 53 МК України, для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також причин для коригування митної вартості та для відмови у митному оформленні товарів.

Щодо посилання Відповідача на спрацювання системи управління ризиків, то суд зазначає, що ця система є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції на наявність підстав витребування додаткових документів та не може бути безумовною підставою для відмови в оформлені товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості, так як надані для митного оформлення документи підтверджують вартість товару.

З цього приводу Верховний Суд неодноразово вказував, що наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі така інформація не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 року у справі № 2040/6019/18, від 19.02.2019 р. № 805/2713/16-а, від 30.06.2022 р. № 280/1824/19.

Щодо обраного відповідачем методу митної вартості, суд зазначає наступне.

Відповідач в оскаржуваному рішенні використав шостий/резервний метод визначення митної вартості, зазначивши номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів № UA408020/2023/004596 від 23.01.2023 року та № UA209230/2022/022954 від 07.03.2022 р.

З аналізу вказаних декларацій вбачається, що митна вартість товару, була визначена за 6 (резервним) методом (п. 43 МД), тобто вже відкоригована митницею, що не відповідає принципам застосування інших методів визначення митної вартості ніж перший. Умови поставки та обсяги відрізняються від умов поставки за декларацією позивача.

Суд погоджується з твердженням позивача, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта та суд можливості перевірити наявну у ній інформацію.

В постанові Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 520/7041/19 зазначено про те, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

В рішенні про коригування митної вартості товарів, відповідачем не наведені пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів (тобто не наведене обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування).

Тернопільська митниця не врахувала того, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що митне оформлення яких здійснювалось у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників ЄАІС Держмитслужби.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом, у спірному рішенні контролюючим органом не зазначено які саме розбіжності містяться у поданій декларації.

Підсумовуючи вищевикладене, суд робить висновок про те, що декларант відповідно до частин 1, 2 статті 53 МК України надав до Тернопільської митниці документи, які підтверджували всі складові задекларованої митної вартості товарів, та не мали розбіжностей, зворотнього матеріали справи не містять, відповідачем не надано, а тому у Відповідача були відсутні підстави, передбачені частиною 6 статті 54, частиною 1 статті 55 МК України для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA403020/2023/000116/2 від 08.03.2023 року.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд доходить висновку, що при винесені оскаржуваного рішення відповідач діяв в не в порядку та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (вул. Морозова, буд. 13, м. Харків, 61036, ) до Тернопільської митниці Держмитслужби України (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА403020/2023/000116/2 від 08.03.2023 р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (вул. Морозова, буд. 13, м. Харків, 61036, ) сплачену суму судового збору в розмірі 3565, 10 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Держмитслужби України (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10.07.2023 р.

Суддя Бадюков Ю.В.