Справа № 640/28364/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Київській області щодо неврахування при обчисленні страхового стажу та розміру пенсії періоду з 1988 по 1990 роки, коли він приймав участь у врегулюванні Карабахського конфлікту;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ в м. Києві щодо невиконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2011 року по справі № 2а-5041/11;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві зарахувати до його страхового стажу періоду з 1988 по 1990 роки, коли він приймав участь у врегулюванні Карабахського конфлікту та у зв`язку з цим провести перерахунок його пенсії;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в м. Києві виконати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2011 року по справі № 2а-5041/11. Стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача збитки у вигляді витрат на юридичні послуги в розмірі 6840,00 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач не виконує постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2011 року по справі № 2а-5041/11 та не врахував при обчисленні страхового стажу та розміру його пенсії періоду з 1988 по 1990 роки, коли він приймав участь у врегулюванні Карабаського конфлікту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2022 року закрито провадження в частині позовних вимог про визнання бездіяльності Головного управління ПФУ в м. Києві щодо невиконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2011 року по справі № 2а-5041/11 та зобов`язання Головного управління ПФУ в м. Києві виконати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2011 року по справі № 2а-5041/11.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо неврахування при обчисленні страхового стажу періоду з 1988 по 1990 роки, коли він приймав участь у врегулюванні Карабахського конфлікту. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок страхового стажу позивача із врахуванням пільгового обчислення 1 місяць за 1,5 у період з 1988 по 1990 роки, коли він приймав участь у врегулюванні Карабахського конфлікту.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія по інвалідності позивачу була призначена відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дає підстави для висновку про відсутність залежності розміру такого виду пенсії від стажу трудової діяльності та відповідно відсутність порушення його прав з боку відповідача при призначенні пенсії по інвалідності.

В той же час, право позивача на визначення виду пенсії закріплене пенсійним законодавством України і у випадку його бажання перейти на інший вид пенсії, наприклад, пенсії за віком, для нього буде мати суттєве значення трудовий стаж, до складу якого зараховується і його військова служба у період з 29.02.1988 по 28.08.1989, коли він знаходився у службовому відрядженні для виконання службово-бойових завдань у (НКАО).

Суд дійшов висновку, що позивач має достатньо підстав для перерахунку його стажу трудової діяльності з урахуванням пільгового обчислення періоду його служби, пов`язаний з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку пов`язаних з масовими антигромадськими проявленнями в НКАО.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління ПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до поданої заяви позивача від 03.09.2019 року, його переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зазначає, що пенсія обчислена на підставі документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у місті Києві та отримує пенсію по інвалідності, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.

Позивач 24.07.2019 та 22.03.2019 звернувся до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявами про роз`яснення, як зараховується час виконання обов`язків в Нагірно-Карабаській Республіці та просив врахувати йому до пенсійного стажу період проходження військової служби у Нагірно-Карабаському Автономному окрузі.

За результатами розгляду зазначених заяв, Головне управління ПФУ в м. Києві листом від 12.10.2020 року № 2600-0213-8/145100 повідомило, що розмір пенсії, який визначений Постановою №1210, обчислено з урахуванням документів, які підтверджують проходження військової служби в період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також листом від 13.10.2020 року № 26916-24989/Г-03/8-2800/20 пенсійний орган повідомив позивача, що тривалість вислуги років не впливає на розмір пенсії по інвалідності, обчисленої за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтями 4, 5 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII), ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу 18.06.2003 року довічно встановлено 50% втрати професійної здатності з 01.07.2003 року відповідно до довідки МСЄК серії КШ №060705, яка міститься в матеріалах справи.

Також із копії архівної довідки Центрального архіву МВС України Головного управління внутрішніх військ від 07.06.2007 № 3/35-382 вбачається, що позивач в період з 29.02.1988 по 28.08.1989 знаходився у службовому відрядженні для виконання службово-бойових завдань у Нагірно-Карабаській автономній області (НКАО).

Статтею 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення» встановлено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно з нормами Постанови Ради Міністрів СРСР від 25.09.1989 р. № 795-17, наказу МВС СРСР по УРСР та МРСР від 07.12.1989 р № 4166, період служби, пов`язаний з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку пов`язаних з масовими антигромадськими проявленнями в НКАО та прилеглих районах, підлягає зарахуванню до вислуги років у пільговому заліку - півтора місяці, за один місяць служби.

Виходячи із довідки про стаж для розрахунку права (форма РС-право) вбачається, що позивачу було нараховано до його стажу в спірний період з 29.02.1988р. по 28.08.1989 р. - 11 місяців 23 дні.

Отже, відповідачем при підрахунку трудового стажу позивача у вказаний період не вірно застосовано нормами Постанови Ради Міністрів СРСР від 25.09.1989 р. № 795-17, наказу МВС СРСР по УРСР та МРСР від 07.12.1989 р № 4166, про зарахування до вислуги років у пільговому заліку - півтора місяці, за один місяць служби, періоду служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку пов`язаних з масовими антигромадськими проявленнями в НКАО та прилеглих районах.

Проаналізувавши зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має достатньо підстав для перерахунку його стажу трудової діяльності з урахуванням пільгового обчислення періоду його служби, пов`язаний з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку пов`язаних з масовими антигромадськими проявленнями в НКАО.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач звертаючись до суду із позовними вимогами, в прохальній частині позовної заяви просив суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Київській області щодо неврахування при обчисленні страхового стажу та розміру пенсії періоду з 1988 по 1990 роки, коли приймав участь у врегулюванні Карабаського конфлікту.

Однак із матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в м. Києві, а тому ОСОБА_1 під час формулювання зазначеної позовної вимоги допустився технічної помилки, зазначивши про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ПФУ у Київській області.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та задовольняючи позовні вимоги, в резолютивній частини судового рішення визнав протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Київській області щодо неврахування при обчисленні страхового стажу періоду з 1988 по 1990 роки, коли він приймав участь у врегулюванні Карабаського конфлікту.

Колегія суддів зазначає, що вказана обставина не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, однак судова колегія приходить до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року змінити виклавши другий абзац резолютивної частини у наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування при обчисленні страхового стажу періоду з 1988 по 1990 роки, коли він приймав участь у врегулюванні Карабаського конфлікту».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О.Аліменко

суддя О.М.Оксененко