Справа № 300/5155/22
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2023 р. справа № 300/5155/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2022 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування витяги з наказів за № 189 від 31.08.2022, № 292 від 23.09.2022 та зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 99 466 гривень.

19.12.2022 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06.07.2022 до 15.07.2022 перебував у відпустці за сімейними обставинами. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я 12.07.2022 звернувся до Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області для отримання направлення на консультацію та дообстеження. В період з 14.07.2022 до 20.09.2022 перебував на стаціонарному (амбулаторному) лікуванні, про що повідомляв відповідача. Однак відповідач протиправно оскаржуваними наказами припинив з 01.09.2022 виплату грошового забезпечення до з`ясування обставин про не повернення до місця служби, призначив службове розслідування та за порушення норм статтей 260, 261 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визнав винним у вчиненні дисциплінарного порушення та оголосив позивачу сувору догану.

Відповідач, 27.12.2022 отримав копію ухвали про відкриття провадження від 19.12.2022 та позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 76 5. Однак, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 8 від 03.03.2022 ОСОБА_1 зараховано з 03.03.2022 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та взято на всі види забезпечення.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 133 від 06.07.2022 позивач з 06.07.2022 до 15.07.2022 перебував у відпустці за сімейними обставинами.

У зв`язку з неповерненням з відпустки в місце розташування підрозділу стрільця 2 відділення 2 взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 з метою з`ясування причин та недопущення подібних випадків у майбутньому, командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видано наказ «Про початок службового розслідування» за № 262 від 31.08.2022.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 189 від 31.08.2022, за не повернення позивача 16.07.2022 з відпустки та самовільно залишив військову частину, йому відповідно до абзацу 8 розділу 1 пункту 15 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого міністром оборони України від 07 червня 2018 року №260, з 01 серпня 2022 року йому призупинено виплату грошового забезпечення до з`ясування обставин про не повернення до місця служби.

23.09.2022 командир військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видав наказ «Про проведення службового розслідування» за № 292, яким службове розслідування завершив. Стрільця 2 відділення 2 взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , за порушення норм статтей 260, 261 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визнано винним у вчиненні дисциплінарного порушення та оголошено сувору догану.

Позивач вважаючи оскаржувані накази протиправними звернуся до суду з даним адміністративним позовом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 за № 548-XIV (далі Статут).

Згідно з статтею 260 Статуту на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Відповідно до статті 261 Статуту про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я. Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, з аналізу вказаних статтей Статуту встановлено, що військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Суд встановив, що під час перебування позивача у відпустці Верховинський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області видав позивачу направлення за № 1335 від 12.07.2022 на консультацію та дообстеження до 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) Міністерства оборони України.

Відповідно до направлення 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) Міністерства оборони України від 22.07.2022 позивача направлено на лікування в клінічну лікарню військової частини НОМЕР_2 . Згідно з направленням від 03.08.2022 позивача направлено на лікування по місцю проживання.

Позивач з 14.07.2022 до 29.07.2022 проходив лікування за місцем його проживання в Комунальному некомерційному підприємстві «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради, з 04.08.2022 до 15.08.2022 та з 18.08.2022 до 31.08.2022 в Комунальному некомерційному підприємстві «Косівська ЦРЛ», що підтверджується виписками з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 за № 3159, № 3950, 4237.

Згідно довідки 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) Міністерства оборони України за № 1973 від 17.08.2022 позивач з 17.08.2022 знаходився на амбулаторному лікуванні при 1121 поліклініці (з денним стаціонаром).

31.08.2022 Івано-Франківським зональним відділом Військової служби правопорядку видано направлення за № 1532/1/1685 до 1141 поліклініки (денного стаціонару) на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності позивача до проходження військової служби.

19.09.2022 згідно з довідкою військово-лікарської комісії 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) за № 2580/1 проведено медичний огляд позивача військово-лікарською комісією гарнізонною 1121 поліклініки (з денним стаціонаром).

Відповідно до виписного епікризу № 808 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в денному стаціонарі в 1121 поліклініці (з денним стаціонаром) Міністерства оборони України з 31.08.2022 до 20.09.2022, про що повідомлено командира військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, суд встановив, що позивач неодноразово направляв командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорта щодо перебування на лікуванні.

Таким чином, суд встановив, що позивач в період відпустки з 06.07.2022 до 15.07.2022 відповідно до статті 261 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України отримав 12.07.2022 направлення Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області за № 1335 на консультацію та дообстеження до 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) Міністерства оборони України, та з 14.07.2022 до 20.09.2022 перебував на лікуванні.

Як наслідок, встановлені судом обставини спростовують висновки відповідача про самовільне залишення позивачем частини та не повернення вчасно з відпустки, оскільки позивач з 14.07.2022 до 20.09.2022 перебував на стаціонарному лікуванні, отримавши направлення Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області на консультацію та дообстеження до 1121 поліклініки (з денним стаціонаром) Міністерства оборони України, а тому відсутні підстави вважати порушення позивачем норм статтей 260, 261 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

За таких обставин, оскільки позивач перебував на лікуванні, то у відповідача не було підстав для висновків про невчасне повернення позивача з відпустки та самовільне залишення ним військової частини, а також для призупинення виплати грошового забезпечення, проведення службового розслідування та оголошення суворої догани.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню накази командира Військової частини НОМЕР_1 за № 189 від 31.08.2022, № 262 від 31.08.2022 та № № 292 від 23.09.2022 в частинах, що стосуються позивача, а позовні вимоги в цій частині заявлених вимог є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому заборгованість з грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 99 466 гривень, суд зазначає наступне.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України за № 260 від 07.06.2018 (далі Порядок № 260).

Відповідно до пункту 9 розділу І Порядку № 260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно пункту 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за № 168 від 28.02.2022 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, нормами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 260 від 07.06.2018 та постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за № 168 від 28.02.2022 встановлено право позивача як військовослужбовця на грошове забезпечення та додаткову винагороду, які виплачується на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Як наслідок, суд вважає, що для належного захисту порушених прав позивача, потрібно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та додаткову винагороду за період його перебування на лікуванні з 16.07.2022 до 22.09.2022, передбачених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 260 від 07.06.2018 та постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за № 168 від 28.02.2022, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений позивачем позов підлягає до задоволення частково.

Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу на момент розгляду справи відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ): за № 189 від 31.08.2022 в частині пункту 1; за № 262 від 31.08.2022 в частині пункту 1; за № 292 від 23.09.2022 в частині пунктів 2 5.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (село Верхній Ясенів, Верховинський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) грошове забезпечення та додаткову винагороду за період з 16.07.2022 до 22.09.2022, передбачених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України за № 260 від 07.06.2018 та постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за № 168 від 28.02.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.