Справа № 176/370/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2023 року м. Дніпросправа № 176/370/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Боровської М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року у справі №176/370/23 за позовом Жовтоводського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації,-

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2023 року Жовтоводський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом про примусове видворення за межі України громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року позов задоволено. Примусово видворено за межі України громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Мотиви апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час прийняття рішення про видворення за межі України орган міграційної служби не врахував наявність у позивача права оскарження в судовому порядку рішення про примусове повернення, а відповідно, на думку апелянта підстави для прийняття рішення про примусове видворення були відсутні, що судом першої інстанції не враховано.

Також апелянт зазначив, що через запроваджені карантинні заходи щодо попередження короновірусної хвороби він не зміг своєчасно оформити закордонний паспорт. Тобто суд не врахував його доводи, які свідчать про відсутність у нього наміру ухилятись від виконання рішення про примусове повернення.

В судовому засіданні представник позивача Булаха Є.Ю. заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через сайт судової влади, в судове засідання не прибув. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів зважає на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини, підтверджені наявними у справі доказами, свідчать, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином РФ, документований паспортом громадянина НОМЕР_1 , який виданий 16.06.2016 року, терміном дії до 16.06.2021 року (а.с.10-12).

Начальник Жовтоводського районного відділення Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області звернувся до завідуючої Жовтоводського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з листом №55/26-603 від 25.11.2022 року з повідомленням про те, що Жовтоводським РВ УСБУ у Дніпропетровській області було отримано інформацію стосовно ОСОБА_1 , який з лютого 2022 року незаконно перебуває на території України, з порушенням вимог ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, у діях якого вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.203 КУпАП. /а.с.28/

26 листопада 2022 року головним спеціалістом Жовтоводського відділу ГУДМС в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 004401 відносно громадянина РФ ОСОБА_1 за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні (а.с.16).

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МДН 004401 від 26.11.2022 року, начальником Жовтоводського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 26.11.2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.; штраф ОСОБА_1 сплачено (а.с.17,18).

26 листопада 2022 року Жовтоводським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відносно громадянина РФ ОСОБА_1 було прийнято рішення №8/1223 про примусове повернення до країни походження або третьої країни у термін до 23.12.2022 року. ОСОБА_1 зобов`язався до 23.12.2022 року залишити територію України, про що свідчить його власноручний підпис у даному рішенні (а.с.13-15).

Відповідно до Службової записки Відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління у справах іноземців та осіб без громадянства, згідно проведених перевірок громадянин РФ ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС у Дніпропетровській області, не звертався. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця стосовно зазначеної особи відсутня. (а.с.23).

Згідно зі службовою запискою Відділу з питань тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства гр. ОСОБА_1 був документований посвідками на тимчасове проживання, останній раз №800208560 від 21.05.2021 року, терміном дії до 19.05.2022 року, на даний час статус посвідки - «недійсний, вилучений». Станом на 26.12.2022 року ОСОБА_1 із заявою щодо обміну посвідки на тимчасове проживання №800208560 від 21.05.2021 року не звертався, документи щодо оформлення або обміну посвідки на тимчасове проживання на розгляді у ГУ ДМС у Дніпропетровській області відсутні (а.с.24).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2023 року по справі №176/2456/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в особі Жовтоводського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця або особи без громадянства, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2023 року в адміністративній справі №176/2456/22 залишено без змін (а.с.58-59).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не виконав без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте відносно нього Жовтоводським відділом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, не залишив територію України, чим порушив вимоги чинного законодавства України, дотримання яких є його обов`язком в силу ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому позов Жовтоводського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим, з огляду на таке.

Процедура примусового повернення чи примусового видворення іноземця або осіб без громадянства за межі території України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773), Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою наказом МВС України, Адміністрації ДПСУ, СБУ від 23.04.2012 №353/271/150 (далі Інструкція №353/271/150), положеннями ст.ст. 288, 289 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1, ч.3 ст. 9 Закону України №3773, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з ч. 14 ст. 4 вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Відповідно до ч.14 ст.5 Закону України №3773 підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до п.5 ч.1 ст.5-1 Закону України №3773 строк дії посвідки на тимчасове проживання відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить 1 рік.

Пунктом 67 Постанови КМУ №322 від 25.04.2018 встановлено, що після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк виїхати за межі України.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 26 Закону України №3773, в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 26 Закону України №3773 рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв. З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

Частиною 1 статті 30 Закону України Закону України №3773, в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із вимогами ч. 8 ст. 30 Закону України №3773, примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Виходячи з обставин справи, ОСОБА_1 в 2017 році в`їхав на територію України з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_2 , з якою було укладено шлюб 15 квітня 2017 року/а.с.20/.

На території України перебував на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні. На підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2022 року Жовтоводським відділом ДРАЦС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) були внесені відомості до актового запису про розірвання шлюбу. /а.с.21-22/

На час виявлення позивача він втратив підстави для легального проживання в Україні, проживає без документів. /а.с.19/

Службовою запискою Відділу з питань тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ОСОБА_1 був документований посвідками на тимчасове проживання ГУ ДМС України на підставі возз`єднання сім`ї з громадянкою України:

ТР №164678 від 23.05.2017, орган видачі 1201, терміном дії до 14.04.2018, на даний час статус «недійсний»;

№800063556 від 06.05.2019, орган видачі 1203, терміном дії до 03.05.2020, на даний час статус «недійсний»;

№800140040 від 12.06.2020, орган видачі 1203, терміном дії до 02.06.2021, на даний час статус «знищений»;

№800208560 від 21.05.2021, орган видачі 1203, терміном дії до 19.05.2022, на даний час статус «недійсний, вилучений».

Станом на 26.12.2022 відповідач ОСОБА_1 із заявою щодо обміну посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 21.05.2021 не звертався, документи щодо оформлення або обміну посвідки на тимчасове проживання на розгляді у ГУ ДМС у Дніпропетровській області відсутні. /а.с.24/

Крім того, ОСОБА_1 не звертався до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про продовження терміну перебування на території України чи про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина РФ біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів ГУ ДМС України у Дніпропетровській області.

Відповідачем 26.11.2022 року було отримано рішення Жовтоводського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни ОСОБА_1 у строк до 23.12.2022 року.

Відповідач ОСОБА_1 скористався правом оскарження рішення про примусове повернення, однак рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. Постановою Третього Апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2023 року було залишено без змін. Зазначена постанова набрала законної сили 19.04.2023 року.

Отже, громадянин РФ ОСОБА_1 до теперішнього часу не виконав без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте відносно нього Жовтоводським відділом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та правомірність якого підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, не залишив територію України, чим порушив вимоги чинного законодавства України, дотримання яких є його обов`язком в силу ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а відповідно, є підстави для застосування ч.1 ст.30 Закону № 3773.

Колегією суддів відхиляються як безпідставні доводи апеляційної скарги щодо передчасності рішення про примусове видворення, оскільки відповідач має намір оскаржити постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року в касаційному порядку, з огляду на приписи ч.5 ст.78, ч.1 ст.325 КАС України, зокрема, колегією суддів враховується, що наявність підстав для примусового повернення відповідача до країни походження або третьої країни встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили. Більш того, на час апеляційного перегляду відповідачем не подано доказів оскарження в касаційному порядку судових рішень та зупинення їх дії судом касаційної інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав у відповідності до положень Закону №3773 в редакії, що діяла на час звернення позивача до суду з цим позовом, для примусового видворення відповідача з України.

Вирішуючи питання щодо застосування норми процесуального законодавства суд першої інстанції послався на вимоги ч.ч.1, 5 ст. 288 КАС України, в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Виключення з цього правила містить ч.4 цієї ж норми, гідно якої Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту державного кордону України від 24.02.2023 № 2952 до КАС України внесено зміни, а саме частину 1 ст. 288 КАС України викладено в наступній редакції: позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Закон № 2952 набув чинності 23.03.2023 року.

Водночас, у ст. 20 КАС України відповідні зміни внесені не були та п.3 ч.1 цієї статті як на час розгляду справи судом першої інстанції так і на час апеляційного перегляду передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема, щодо примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України.

Крім того, колегією враховується, що на час звернення позивача до суду правове регулювання передбачало повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України на звернення до суду з позовом про примусове видворення за межі території України, а також повноваження суду приймати рішення про примусове видворення.

Процедура, що передує примусовому видворенню, позивачем дотримана та на час звернення його до суду не існувало іншої порядку видворення ніж на підставі відповідного рішення суду. Враховуючи, що перехідні положення КАС України та Закону № 2952 щодо порядку застосування ч. 1ст. 288 КАС Україні в редакції закону №2952-ІХ законодавчо не встановлені, колегія суддів вважає, що за наведених обставин та в межах доводів апеляційної скарги підлягає застосуванню положення ч.4 ст.3 КАС України.

Отже, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, проаналізовані колегією суддів, не спростовують правового обґрунтування рішення суду першої інстанції, а відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 242, 243, 288, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року у справі №176/370/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом 30 з тієї ж дати.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко