Справа № 200/1645/23
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Справа№200/1645/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, юридична адреса: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7) про визнання протиправними дії щодо розрахунку розміру пенсії з 20.01.2022 з урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів), зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 20.01.2022 року без урахування заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002 року, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів).

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що формула для обчислення пенсії передбачає ділення саме реальної заробітної плати (доходу) застрахованої особи, а не нульової, та за повний місяць роботи.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 по справі № 200/3680/22 проведено перерахунок з 27.10.2022, а саме переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 20.12.1991 по 24.02.1993, з 13.06.2002 по 31.12.2004, з 13.04.2007 по 04.10.2009, з 05.10.2009 по 30.06.2010, з 01.11.2018 по 14.10.2020 відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 по справі №200/3680/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.01.2022 року №20 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 20.12.1991 по 24.02.1993, та з 13.06.2002 по 31.12.2004, з 13.04.2007 по 04.10.2009, з 05.10.2009 по 30.06.2010, з 01.11.2018 по 14.10.2020.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 по справі № 200/3680/22 проведено перерахунок з 27.10.2022, а саме переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 20.12.1991 по 24.02.1993, з 13.06.2002 по 31.12.2004, з 13.04.2007 по 04.10.2009, з 05.10.2009 по 30.06.2010, з 01.11.2018 по 14.10.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, до розрахунку заробітку включено періоди отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповний місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що сума заробiтної плати (доходу) застраховано особи, з якої сплачено страховi внески та яка вiдповiдно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за мiсяць, за який розраховується коефiцiєнт заробiтної плати (доходу) потрiбно подiлити на середню заробiтну плата (дохiд) в Украї`нi, з якої сплачено страховi внески та яка вiдповiдно до цього Закону враховується для обчислення пенсii, за мiсяць, за який розраховується коефiцiєнт заробiтної плати (доходу).

Тобто, вказана формула передбачає ділення саме реальної заробітної плати (доходу) застрахованої особи, а не нульової, та за повний місяць роботи.

Крім того, ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Відповідно до абз.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до страхового стажу роботи враховується період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Пенсія, як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (заява №25921702) Європейський суд з прав людини , здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути « існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи « законними сподіваннями» отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформована Європейським судом з прав людини і в справі « Стреч проти Сполученого Королівства (Stretch V. The United Ringdom) № 44277/98.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі « Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків , сумісних із принципами Конвенції . На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу « якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечують адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Тому у випадку існування неоднозначного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Оскільки, розраховуючи розмір пенсії з урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів), відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, ухвалити рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку розміру пенсії з урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів), з зобов`язанням відповідача здійснити перерахунок пенсії з 20.01.2022 року без урахування заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002 року, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів) з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо розрахунку розміру пенсії з урахуванням заробітної плати, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, юридична адреса: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7) про визнання протиправними дії щодо розрахунку розміру пенсії з 20.01.2022 з урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів), зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 20.01.2022 року без урахування заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002 року, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 20.01.2022 року без урахування заробітної плати з 01.07.2000 по 31.05.2002, періодів отримання допомоги по безробіттю з 04.07.2006 по 14.09.2006, неповних місяць роботи з 01.06.2002 по 30.06.2002 (23 дні), з 01.01.2005 по 31.01.2005 (19 днів) з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, юридична адреса: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко