Справа № 320/4136/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року № 320/4136/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогами:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Удавіцької Євгенії Валентинівни про стягнення виконавчого збору у розмірі 355179,43 грн. від 08.08.2019 в межах виконавчого провадження № 59729219;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Вячеслава Андрійовича про відкриття виконавчого провадження про стягнення 355179,43 грн. від 13.12.2022 в межах виконавчого провадження №65333123.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 позовну заяву залишено без руху.

До суду 24.03.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у зв`язку з тим, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. Позивач вважає, що виконавчий збір стягується з позивача безпідставно, тому що фактичного виконання рішення не відбулося, як це передбачено статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору від 08.08.2019 ВП №59729219 прийнята з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Також відповідач вказує, що після 28.08.2018 (внесення змін в Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII) розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає примусовому виконанню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити даний адміністративний позов. Крім того, 01.05.2023 подав до суду клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. Крім того, 01.05.2023 подав до суду клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою від 01.05.2023, відповідно до частини третьої статті 194 та частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 752/17719/15-ц виданий 01 листопада 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення на користь АТ «ВТБ Банк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 161 287,86 доларів США, що станом на 22 липня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 551 794,32 грн.

Старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Удавіцькою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2019 ВП №59729219 з виконання виконавчого листа № 752/17719/15-ц виданого 01 листопада 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення на користь АТ «ВТБ Банк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 161 287,86 доларів США, що станом на 22 липня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 551 794,32 грн.

Також, старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Удавіцькою Є.В. винесено постанову від 08.08.2019 ВП №59729219 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 355179,43 грн.

05.05.2021 державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченко М.М винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП №59729219 на підставі заяви стягувача по даному виконавчому провадженню.

13.12.2022 заступником начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінським В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65333123 з примусового виконання постанови Голосіївського РВ ДВС м.Києва ЦМУЮ у м. Києві від 08.08.2019 №59729219 про стягнення з ОСОБА_1 355179,43 грн.

Не погоджуючись з постановою від 08.08.2019 ВП №59729219 про стягнення виконавчого збору та постановою від 13.12.2022 ВП №65333123 про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті цього Закону, зокрема постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Положеннями частин 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Зокрема, частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначені вичерпні підстави коли виконавчий збір не стягується, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, відповідно до частини 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 59729219 та постанова про стягнення виконавчого збору від 08 серпня 2019 року, яка була підставою для відкриття виконавчого провадження № 65333123 не відносяться до вказаних вище приписів Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, з наданої до матеріалів справ копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 05 травня 2021 року у виконавчому провадженні № 59729219 вбачається, що на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку з надходженням заяви від стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий лист № 752/17719/15-ц виданий 01 листопада 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва був повернутий акціонерному товариству «ВТБ Банк».

Згідно з частиною 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, з матеріалів справи встановлено та як вже зазначалось судом вище, на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 752/17719/15-ц виданий 01 листопада 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення на користь АТ «ВТБ Банк» солідарно з трьох осіб, а не лише з позивача, а саме з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 161 287,86 доларів США, що станом на 22 липня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 551 794,32 грн

Надалі, 13.12.2022 заступником начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінським В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65333123 з примусового виконання постанови Голосіївського РВ ДВС м.Києва ЦМУЮ у м. Києві від 08.08.2019 №59729219 про стягнення з ОСОБА_1 355179,43 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З наведеного слідує, що питання стягнення виконавчого збору з солідарних боржників не врегульовано належним чином в законодавчому порядку.

Водночас, аналіз статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» дає суду підстави для висновку, що основним критерієм для визначення суми виконавчого збору є сума стягнення, а не кількість боржників у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що у оскаржуваній постанові від 08.08.2019 ВП №59729219 визначено не солідарний обов`язок зі слати виконавчого збору, хоча в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №59729219 про стягнення на користь АТ «ВТБ Банк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 161 287,86 доларів США, що станом на 22 липня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 551 794,32 грн. визначено, що основна сума боргу стягується солідарно.

При цьому, виходячи з аналізу викладених вище обставин суд приходить до висновку, що якщо сума боргу підлягає солідарному стягненню, то відповідно і виконавчий збір повинен бути стягнутим з боржників солідарно, оскільки іншого порядку діючим законодавством не передбачено, а стягнення його в такому порядку як визначив відповідач, а саме - 10 % з одного боржника, є порушенням частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, у судовому засіданні представник позивача вказав, що державним виконавцем у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа №752/17719/15-ц виданого 01 листопада 2017 року Голосіївським районним суд міста Києва про стягнення на користь АТ «ВТБ Банк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 161 287,86 доларів США, що станом на 22 липня 2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 551 794,32 грн, було прийнято аналогічну постанову про стягнення 10 % виконавчого збору з іншого боржника.

Разом з тим, суд зауважує, що виходячи з аналізу статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що основним критерієм для визначення суми виконавчого збору є сума, що підлягає примусовому стягненню, тобто розмір виконавчого збору не може становити більше 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, у тому числі у випадку солідарного стягнення заборгованості, відповідно до виконавчого документа.

Таким чином, у разі, коли сума боргу підлягає солідарному стягненню то, відповідно і виконавчий збір повинен бути стягнутим з боржників з урахуванням їх солідарної участі, оскільки іншого порядку чинним законодавством не передбачено, а стягнення його в такому порядку, як по 10 % з кожного боржника, тобто фактично 30 % і більше від суми, що підлягає стягненню є порушенням частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та призводить до його надмірного стягнення з огляду на встановлену цим Законом ставку виконавчого збору.

Суд наголошує, що зі змісту оскаржуваної постанови від 08.08.2019 ВП №59729219 про стягнення виконавчого збору не вбачається дотримання державним виконавцем принципу солідарності при її винесенні.

Крім цього, відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. За приписами частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Спір у цій справі виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Удавіцькою Є.В. від 08.08.2019 ВП №59729219 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 355179,43 грн. є протиправною та такою, що суперечать Конституції України та статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для її скасування.

З огляду на висновки суду щодо протиправності постанови від 08.08.2019 ВП №59729219 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 355179,43 грн., винесена 13.12.2022 постанова про відкриття виконавчого провадження №65333123 з примусового виконання постанови Голосіївського РВ ДВС м.Києва ЦМУЮ у м. Києві від 08.08.2019 №59729219 про стягнення з ОСОБА_1 355179,43 грн. також підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3551,79 грн. (квитанція від 22.12.2022 №) тому суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 194, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Удавіцькою Є.В. від 08.08.2019 ВП №59729219 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 355179,43 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Голосіївського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінським В.А. від 13.12.2022 про відкриття виконавчого провадження №65333123 з примусового виконання постанови Голосіївського РВ ДВС м.Києва ЦМУЮ у м. Києві від 08.08.2019 №59729219 про стягнення з ОСОБА_1 355179,43 грн.

4. Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3551 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 79 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.