Справа № 160/4986/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2023 року Справа № 160/4986/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Національна компанія "Укренерго" до Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Солонянської селищної ради, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» без руху.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із уточненою позовною заявою, поданою до Солонянської селищної ради, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, однак відповідач листом за №02-21-2286/0/2-21 від 18.11.2021 року повідомив про невідповідність позивача вимогам ст.92 ЗКУ та повідомив, що земельна ділянка на якій знаходиться радіовежа знаходиться у приватній власності громадянина. Позивач наголошує, що земельна ділянка, на якій знаходиться радіовежа, не перебуває у приватній власності. За результатом розгляду по суті клопотання позивача відповідачем прийнято спірне рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання позивача. Зазначене рішення аргументовано тим, що позивачем не надано доказів право власності на радіовежу; не надано довідки про балансову належність радіовежі. Підсумовуючи позивач зазначив, що його клопотання відповідачем розглянуто не у строк, встановлений законом. Позивач зауважує, що спірне рішення є протиправним, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Солонянська селищна рада надала до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що спірним рішенням відмовлено в задоволенні клопотання позивача з огляду на той факт, що цільове призначення земельної ділянки не відповідає цільовому використанню об`єкта; ненадання позивачем документів про право власності на радіовежу; а також з огляду на те, що у постійне користування не підлягають відведенню земельній ділянки для розміщення опор повітряних ліній електропередачі та кабельних ліній електропередачі. Відповідач наголошує, що позивач фактично звернувся до нього із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, яка не відповідає цільовому призначенню для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії. На підставі зазначеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» надало відповідь на відзив, в якій позивач підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві, та додатково зазначив, що визначення цільового призначення земельної ділянки здійснюється відповідно до виду економічної діяльності зацікавленої особи, яка звертається з відповідним клопотанням, а не відповідно до назви робочого обладнання, яке використовується виключно для забезпечення передачі електричної енергії як виду економічної (господарської) діяльності оператора системи передачі в особі НЕК «Укренерго».
Солонянська селищна рада звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із запереченнями на відповідь на відзив, в яких відповідач підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, та додаткова зазначила, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
25.08.2022 року Солонянська селищна рада розглянула клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, орієнтовною площею 0,0225 га з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно з КВЦПЗ - 14.02) в адміністративно- територіальних межах с.Військове, Дніпровського району, Дніпропетровської області та прийняла рішення №970-26/VIII.
Означеним рішенням відмовлено в задоволенні клопотання заявника з огляду на, зокрема, наступні підстави:
- вказане цільове призначення земельної ділянки не відповідає цільовому використанню об`єкта, а саме: для існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, яка не відноситься до земель енергетики;
- земельні ділянки державної та комунальної власності надаються у власність і користування для потреб енергетики;
- не надано підтверджуючих документів про право власності на дану радіовежу за Національною енергетичною компанією «Укренерго»;
- не підлягають відведенню у постійне користування земельні ділянки для розміщення опор повітряних ліній електропередачі та кабельних ліній електропередачі.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів «а» та «в» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до п. «е» ч.2 ст.92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають оператор газотранспортної системи, оператор газосховища та оператор системи передачі.
Згідно пп.22 п.27 Перехідних положень Земельного кодексу України терміни "оператор газотранспортної системи", "оператор газорозподільної системи", "оператор газосховища", "оператор системи розподілу", "оператор системи передачі", "підприємство питного водопостачання", "підприємство централізованого водовідведення", "теплогенеруюча організація", "теплотранспортуюча організація", "теплопостачальна організація", "електронна комунікаційна мережа", "оператор електронних комунікацій" вживаються в цьому пункті у значеннях, наведених у законах України "Про ринок природного газу", "Про ринок електричної енергії", "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", "Про теплопостачання", "Про електронні комунікації".
Відповідно до п.55 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
Згідно абз.1 п.5 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» до початку діяльності сертифікованого оператора системи передачі функції, права та обов`язки оператора системи передачі відповідно до цього Закону виконує державне підприємство, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України, або акціонерне товариство, утворене в процесі перетворення державного підприємства, яке має ліцензію на провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електромережами.
Відповідно до статті 76 Земельного кодексу України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача, крім визначених законом випадків розміщення таких об`єктів на землях іншого цільового призначення.
Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.
Лінійні об`єкти енергетичної інфраструктури можуть розміщуватися на земельних ділянках усіх категорій земель без зміни їх цільового призначення, у тому числі за договорами сервітуту.
Згідно ст.1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) енергетична інфраструктура - сукупність об`єктів, призначених для виробництва, передачі і розподілу електричної енергії, у тому числі їх технологічна інфраструктура.
Землі енергетики - земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об`єктів альтернативної енергетики, об`єктів передачі електричної та теплової енергії, виробничих об`єктів, необхідних для експлуатації об`єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» до земель енергетики відносяться землі, надані в установленому законом порядку у власність та користування для розміщення, будівництва і експлуатації об`єктів з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктів альтернативної енергетики, об`єктів технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність.
Згідно ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Як зазначає позивач, спірна земельна ділянка знаходиться під об`єктом існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, яка використовується для оперативного диспетчерського зв`язку, передачі технологічної інформації (даних телеметрії) та для забезпечення роботи протиаварійної автоматики магістральних енергетичних мереж 330-750 кВ, та є складовою частиною речі, зокрема, відповідної електричної мережі.
Крім цього, з наданих позивачем документів разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та з вказаної довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії є об`єктом з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктом альтернативної енергетики, об`єктом технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність.
Таким чином суд доходить висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки під розміщення та обслуговування існуючої радіовежі для радіорелейної лінії зв`язку, орієнтовною площею 0,0225 га з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії (код згідно з КВЦПЗ - 14.02) в адміністративно- територіальних межах с. Військове, Дніпровського району, Дніпропетровської області, з огляду на відсутність підстав для передачі земельної ділянки комунальної власності у користування для потреб енергетики.
Крім цього, суд звертає увагу, що з документів, поданих позивачем до відповідача разом із клопотанням про надання дозволу, вбачається, що цільове призначення спірної земельної ділянки визначено 14.02 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що з наданих позивачем документів разом із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та з вказаної довідки не вбачається, що радіовежа для радіорелейної лінії є об`єктом з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об`єктом альтернативної енергетики, об`єктом технологічної інфраструктури об`єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність, а отже з вказаних документів не вбачається підтвердження визначення цільового призначення спірної земельної ділянки за класифікацією видів цільового призначення земель - 14.02 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії.
Отже, суд доходить висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив у наданні дозволу позивачу з огляду на непідтвердження позивачем визначення цільового призначення спірної земельної ділянки.
Щодо інших підстав для відмови у видачі дозволу, суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що відповідач, зазначаючи такі підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як ненадання документів про право власності на дану радіовежу та невідведення у постійне користування земельних ділянок для розміщення опор повітряних ліній електропередачі та кабельних ліній електропередачі, жодним чином не обґрунтував зазначення вказаних підстав у спірному рішенні.
В свою чергу, на думку суду, відсутність обґрунтування вказаних підстав для відмови у наданні дозволу позивачу, фактично не вплинуло на результат фактичного розгляду відповідачем клопотання позивача.
В контексті спірних правовідносин, з огляду на відсутність правових підстав для скасування спірного рішення в частині інших підстав для відмови в задоволенні клопотання позивача, суд доходить висновку про недоведення позивачем свої позиції в частині заявлених позовних вимог.
Як передбачено ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова