Справа № 540/8533/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8533/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про стягнення за час затримки повного розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому позивач просить:

стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь середнє грошове забезпечення за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 06.04.2021 по 20.12.2021 у розмірі 109746 (сто дев`ять тисяч сімсот сорок шість) грн. 07 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що повний розрахунок при звільненні зі служби проведений фактично лише 20.12.2021, а не в день звільнення, чим порушено частину 1 ст. 116 КЗпП, яка визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

При цьому, затримка повного розрахунку виникла через незаконні дії Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що вже встановлено рішеннями Херсонського окружного адміністративного суду у справах №№540/79/21 та 540/3654/21.

Позивач неодноразово звертався до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з листами про необхідність виконати вимоги Закону та здійснити повний розрахунок у зв`язку зі звільненням зі служби (листи від 28.05.2021, 09.07.2021, 16.07.2021), але отримував відповіді щодо законності дій Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (листи від 02.06.2021 №97/14/21-97-09, від 08.07.2021 №113/14/21-97-09, 14.07.2021 №115/14/21-97-09, від 03.08.2021 №130/14/21-97-09).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 року №11/0/9-22, відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справи Херсонського окружного адміністративного суду та визначено суд, якому визначається територіальна підсудність справи - Одеський окружний адміністративний суд.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 року, адміністративну справу №540/8533/21 передано на розгляд судді Потоцькій Н.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року прийнято до провадження справу №540/8533/21 в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала про прийняття до провадження по справі направлена на електронні адреси Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ; 31.03.2023 р.

Повідомленням, що надійшло на поштову адресу , підтверджено доставлення документів відповідачу.

Ухвалою суду встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Станом на 03.07.2023 року відзив на адміністративний позов не надано.

Крім того, інформація про прийняття справи №540/8533/21 до провадження Одеським окружним адміністративним судом оприлюднена на єдиному порталі Судової влади на сайті Одеського окружного адміністративного суду в розділі «Громадянам» - «Оголошення про виклик у судове засідання ООАС та розгляд справ» 06.04.2023 року о 09:15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 у справі №540/107/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, зокрема, зобов`язано Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника головного відділу податкової міліції - першого заступника начальника ДПІ у м. Нова Каховка Херсонської області з 08.02.2016; поновити спеціальне звання ОСОБА_1 - капітан податкової міліції з 08.02.2016; визнати запис у трудовій книжці № 23 від 08.02.2016 року недійсним та вчинити про це відповідний запис у трудовій книжці ОСОБА_1 ; зарахувати ОСОБА_1 період з 08.02.2016 по день поновлення на посаді до загального трудового стажу, стажу державної служби, безперервного стажу, вислуги в спеціальних званнях.

На виконання рішення ХОАС від 10.03.2020 у справі №540/107/20 наказом ДФС України від 16.12.2020 ОСОБА_1 поновлений на посаді начальника головного відділу податкової міліції - першого заступника начальника ДПІ у м. Нова Каховка Херсонської області.

Наказом ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 21.12.2020 №153-о ОСОБА_1 звільнений з податкової міліції у запас Збройних Сил України за підпунктом "г" пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05.04.2020 у справі №540/79/21 стягнуто з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 09.01.2020 до 15.12.2020 в сумі 144491,93 грн; стягнуто з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за період затримки розрахунку при звільненні з 23.12.2020 по 05.04.2021 в сумі 43644,19 грн.

Головне управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі листом від 08.07.2021 № 113/14/21-97-09 повідомило позивача про те, що рішення суду від 05.04.2020 у справі №540/79/21 виконане в повному обсязі.

Разом із листом від 08.07.2021 № 113/14/21-97-09 позивачу був направлений розрахунок виплати середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу та за період затримки розрахунку при звільненні, проведений відповідачем на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05.04.2020 у справі №540/79/21, відповідно до якого, позивачу, зокрема, нарахована сума в розмірі 144491,93 грн, з якої утримано всього - 28175,93 грн ( ПДФО 18% - 26008,55 грн та військовий збір - 2167,38 грн).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року у справі №540/3654/21 стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 26008 (двадцять шість тисяч вісім) грн. 55 коп.

Рішення набрало законної сили 27.11.2021 року.

20.12.2021 року відповідачем здійснено розрахунок з ОСОБА_1 шляхом зарахування 26008,55 грн. на його рахунок.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Законодавство, що регламентує порядок проходження служби в податковій міліції, не містить положень щодо порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Крім того, важливо зазначити, що принцип рівності прав і можливостей та заборона дискримінації у сфері праці закріплені у частині 1статті 21 та у статті 24 Конституції України, статті 21 та 22 Кодексі законів про працю України.

Дискримінацію можна визначити, перш за все, як порушення принципу рівності.

Статтею 23 Загальної Декларації з прав людини встановлено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Статтею 116 КЗпПУ встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Наведені вище норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці посадових осіб податкової міліції, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпПУ як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з податкової міліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі № 805/977/16-а.

Як було вище встановлено у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/79/21, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 423,73грн.

Головне управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі не провело повного розрахунку з позивачем при його звільненні, зокрема, під час виконання рішення ХОАС від 05.04.2021 у справі №540/79/21 не провело нарахування позивачу компенсації суми податку з доходів фізичних осіб під час виплати грошового забезпечення за період вимушеного прогулу з 09.01.2020 до 15.12.2020.

Відтак, суд приходить до висновку, що з ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку з 06.04.2021 (наступний день після ухвалення рішення у справі №540/79/21) по 20.12.2021 року (день остаточного розрахунку).

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зменшення судом розміру означеного середнього заробітку, передбаченого статтею 117 КЗпП України, має залежати від розміру недоплаченої суми, належної працівникові при звільненні.

Мета відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Тож, саме виходячи із природи такого відшкодування, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому, оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Ці висновки підтримані Великою Палатою Верховного Суду і у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17.

Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 наведено формулу застосування критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні.

У цьому судовому рішенні у частині, що стосується виплати середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку, Верховний Суд зазначив про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Наведений підхід до вирішення питання обрахунку належного до виплати розміру середнього заробітку підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема від 23 грудня 2020 року у справі № 825/1732/17, від 29 грудня 2020 року у справі №520/11337/18, від 23 вересня 2021 року у справі № 340/1405/20, від 18 листопада 2021 року у справі № 200/5415/20-а, від 5 жовтня 2022 року у справі №640/17872/19.

Відтак, суд дійшов висновків, що встановлюючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, необхідно застосувати принцип співмірності та пропорційності.

З матеріалів справи вбачається, що остаточний розрахунок було проведено 20.12.2021 року (виплачено 26008,55 грн. грн. на виконання рішення суду).

Таким чином, час затримки розрахунку з 06.04.2021 року по 20.12.2021 року складає 258 днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку, що підлягав би виплаті - 109322,34 грн.

Суд зазначає, що істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 26008,55 грн. (сума виплат за судовим рішенням) / 109322,34 грн (середній заробіток за весь час затримки розрахунку, що підлягав би виплаті) = 0,24

Відтак, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням істотності частки становить 26237,36 грн. (423,73 грн. (середньоденний розмір заробітної плати позивача) х 0,24 (істотність частки) х 258 (кількість календарних днів).

Отже, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, а також враховуючи, що належним в даному випадку способом відновлення порушеного права позивача слугувати стягнення відповідної суми компенсації, з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26237,36 грн.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи позивача, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2-9, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про стягнення за час затримки повного розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь середнє грошове забезпечення за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 06.04.2021 по 20.12.2021 у розмірі 26237 (двадцять шість тисяч двісті тридцять сім гривень) грн. 36 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (адреса: 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75, , електронна адреса: ; )

Суддя Потоцька Н.В.