Справа № 725/576/23
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/576/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Іщенко І.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

05 липня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 17 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2023 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якому просив изнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_2 прикордонного загону підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення серії ЗхРУ №007542 від 17.01.2023 про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень за порушення вимог ст. 122 КУпАП, та провадження по справі закрити.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 17 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_2 прикордонного загону підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення серії ЗхРУ №007542 від 17.01.2023 про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень за порушення вимог ст. 122 КУпАП, та провадження по справі закрито.

Стягнуто з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 1080 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, що 17 січня 2023 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_2 прикордонного загону підполковником Андрієм Салієм винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЗхРУ №007542 відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 , якою визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 170,00 грн. (сто сімдесят гривень).

Як вбачається із оскаржуваного рішення 16.01.2023 року о 15 год. 45 хв. громадянин Республіки Молдова ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 був затриманий прикордонним нарядом «ПП» на напрямку 916 прикордонного знаку , 3000 м. від лінії державного кордону на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у межах прикордонного контрольованого району, на околиці н.п. Драниця , що розташоване на території Мамалигівської об`єднаної територіальної громади , Дністровського району. Чернівецької області, без документів , що посвідчують особу та підтверджують законність перебування в контрольованому прикордонному районі. Таким чином, на думку відповідача, ОСОБА_3 своїми діями порушив вимоги пункту 8 Положення про прикордонний режим затвердженого Постановою КМУ від 27 липня 1998 року № 1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення , відповідальність за яке передбачено ст.. 202 КУпАП.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Тирасполь Республіки Молдова, після чого з батьками переїхав до України в с. Мамалига , на той час Новоселицького району, Чернівецької області, де проживав і в подальшому навчався. 24.07.2009 року позивач набув громадянства України за досягненням віку. 23.10.2009 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач отримав спадкове майно, а саме буд. АДРЕСА_1 , де проживає по теперішній час. 20.02.2015 року Позивач будучи громадянином України уклав шлюб на території України з громадянкою Молдова ОСОБА_5 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 УДМС України позивача ОСОБА_1 позбавлено громадянства України. 18.10.2022 року ОСОБА_3 отримав громадянство Республіки Молдова. За вказаний період часу позивач ОСОБА_7 проживав на території України на законних підставах, час від часу перетинаючи державний кордон через пукти пропуску.

12.01.2023 року УДМС України в Чернівецькій області від ОСОБА_7 прийнято заяву на отримання дозволу на імміграцію в Україну , яку зареєстровано за №400043426. Законне перебування на території України закінчується 31 січня 2023 року, з правом продовження строку.

Згідно пояснень позивача , 16.01.2023 року о 15 год. 45 хв. він. перебував на ставку на території Мамалигівської ОТГ Дністровського району, Чернівецької області разом з ОСОБА_8 1980 року народження, та ОСОБА_9 , 1984 року народження , мешканцями с. Мамалига, Дністровського району, Чернівецької області, де ловили рибу . В той час поруч проїжджав службовий автомобіль прикордонної служби, який зупинився , і з якого вийшов начальник відділу прикордонної служби ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_7 давно знайомий , і між ними наявні неприязні стосунки.

В розмові зазначена уповноважена особа запропонувала присутнім надати документи які посвідчують особу , на що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надали для перевірки цифровий документ в телефонному додатку «Дія», який посвідчує особу, ОСОБА_7 в свою чергу також надав для перевірки цифровий документ в телефонному додатку «Дія», який діяв до позбавлення громадянства, а також фотографії паспорта громадянина Республіки Молдова, оскільки оригінал останнього документа знаходився в нотаріуса для підтвердження перекладу .

17.01.2023 року ранком дружина ОСОБА_13 ОСОБА_14 дізналася від ОСОБА_15 про затримання чоловіка, після чого відразу поїхала в м. Чернівці до НОМЕР_2 прикордонного загону, куди надала оригінал паспорт чоловіка громадянина Молдови, після чого уповноваженою особою було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП.

Як зазначалося вище, громадянин Республіки Молдови ОСОБА_3 на законних підставах проживає на території України, маючи у власності нерухоме майно , де проживає разом з сім`єю: дружина ОСОБА_14 1990 року народження, яка перебуває на 19 тижні вагітності, син ОСОБА_16 2015 року народження, учень школи.

В свою чергу ОСОБА_7 вказує, що не порушував жодні прикордонні режими, так як проживає в прикордонному контрольованому районі, де його всі знають, має право вільно пересуватись на даній території , до цього його неодноразово зупиняли працівники прикордонної служби для перевірки документів, при цьому він показував цифрові документи в телефоні і ніколи ніяких проблем не виникало.

Також зазначає, що під час розгляду адміністративних матеріалів йому не роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон №3773-VI)

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За змістом ч.3 ст.3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту оскарженої постанови вбачається, що остання не містить посилання, на докази .

Отже, посадовою особою ДПС при виявлені правопорушення, фіксації даного правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст. 258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення посадова особа зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Доказів надання позивачу можливості в повному обсязі скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та того, що права при розгляді справи про адміністративне правопорушення були роз`яснені позивачеві під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано. Оскаржувана постанова не містить вказаних відомостей.

Крім того, відповідно до п. 6, п. 7, розділу IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, зареєстрованої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року № 1046), постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення, та скріплюється (за наявності) печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Разом з тим, апелянтом не надано оскаржуваної постанови, яка скріплена печаткою відповідного органу.

Відтак встановлено, що прийняттям спірної постанови апелянтом було порушено, гарантоване статтями 280, 251 КпАП України, право позивача на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду. А тому вказані обставини безумовно свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства та ставить під сумнів правомірність оспорюваної постанови.

Слід також зазначити, що Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 р. по справі № 337/3389/16-а).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів того, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення передбачене ст. 202 КУпАП, апелянтом не надано.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 17 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.