Справа № 280/1906/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Справа № 280/1906/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря судового засідання Прус І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Запорізької обласної прокуратури

про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Запорізької обласної прокуратури (далі прокуратура, відповідач), в якому з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог (вх. №13236 від 03.04.2023) та про зміну предмета позову (вх. №21297 від 25.05.2023) просить:

зобов`язати відповідача нарахувати на користь позивача заробітну плату для оплати за період тимчасової непрацездатності на загальну суму 6131,16 грн. та виплатити 5735,52 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку для оплати за період тимчасової непрацездатності при звільненні з 13.12.2022 по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 594,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач у період з 07.12.2022 по 12.12.2022 був тимчасово непрацездатним, але відповідачем виплати позивачу були здійснені за перші 45 днів тільки 31.01.2023 у сумі 329,70 грн., а також 1 день тільки 26.01.2023 у сумі 65,94 грн. Вказує, що крім строків нарахування та виплати коштів відповідач безпідставно зменшив суму, яка підлягає виплаті позивачу, оскільки сума оплати за період тимчасової непрацездатності повинна бути визначена з урахуванням середньоденної зарплати, яка підлягає застосуванню у місяці з урахуванням рішення суду у справі №280/7811/20, а саме 1566,71 грн. Таким чином, вважає, що позивачу незаконно зменшено суму заробітної плати для оплати за період тимчасової непрацездатності на загальну суму 5735,52, грн. Крім того, зауважує, що позивача звільнено з посади та з органів прокуратури з 13.12.2022, проте при звільненні відповідачем не проведено остаточний розрахунок за період тимчасової непрацездатності, а тому просить також стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 13.12.2022 по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 594,89 грн.

Ухвалою суду від 31.03.2023 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначене підготовче засідання на 20 квітня 2023 року.

Відповідач позов не визнав, 19 квітня 2023 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №16040), у якому вказує, що за лікарняними листами позивача вбачається, що ОСОБА_1 захворів напередодні свого звільнення, як зазначалося, що у разі захворювання працівника, що звільняється напередодні звільнення, у підприємства немає можливості провести з ним остаточний розрахунок, оскільки лікарняні листи надходять автоматично. Тобто, на момент звільнення позивача з органів обласної прокуратури - 13.12.2022, його листки непрацездатності не мали статусу «готовий до сплати» та не могли бути винесені на розгляд комісії із соціального страхування прокуратури до його звільнення. Стверджує, що лікарняні листи, на підставі яких здійснено виплату компенсації за час тимчасової непрацездатності, були нараховані ОСОБА_1 на підставі протоколу засідання комісії із соціального страхування від 13.01.2023 № 32, який надійшов до відділу фінансування та бухгалтерського обліку 17.01.2023. З наведеного, на думку відповідача, убачається, що виплата лікарняних після дати звільнення працівника не порушує вимог ст. 116 КЗпП, водночас, підприємство зобов`язане в найближчий після нарахування день для виплати заробітної плати виплатити нараховані працівнику лікарняні, а допомогу з Пенсійного фонду після надходження грошей на рахунок. На підставі вищевикладеного, Таким чином, вважає, що тривалість виплати та розмір розрахунку лікарняних позивача здійснені з дотриманням норм чинного законодавства (Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування), водночас, вимоги та розрахунок позивача не обґрунтований жодними приписами законодавства, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.04.2023 підготовче засідання по справі відкладено на 09 травня 2023 року.

У підготовчому засіданні, призначеному на 09 травня 2023 року, вирішено відкласти підготовче засідання по справі на 16 травня 2023 року.

Підготовче засідання призначене на 16 травня 2023 року відкладено на 25 травня 2023 року.

25 травня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 червня 2023 року.

У судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою (вх.№24904 від 15.06.2023) про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти заяви позивача не заперечив, про що свідчить відповідна відмітка на згаданій заяві.

За приписами частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частиною 6 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

За приписами частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 з 1994 року працював в органах прокуратури України.

Відповідно до наказу прокурора Запорізької області № 728к від 06.05.2019 позивач обіймав посаду начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо позачергових заходів із реформи органів прокуратури» позивачем було подано заяву на проходження атестації.

Позивачем 03.03.2020 успішно складено два етапи атестації, а саме: 1) іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, результати якого опубліковано на сайті Офісу Генерального прокурора; 2) іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, результати якого опубліковано на сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи успішне проходження перших двох етапів атестації, позивача було допущено до третього етапу атестації у формі проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, з виконанням письмового практичного завдання.

Так, чотирнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур за результатами проведення співбесіди з ОСОБА_1 відповідно до протоколу № 6 від 08.07.2020 ухвалено рішення від 08.07.2020 № 2 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

Наказом № 1950 від 29.09.2020 керівником Запорізької обласної прокуратури було звільнено позивача з органів прокуратури з 30.09.2020 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

У свою чергу, указані рішення Чотирнадцятої кадрової комісії від 08.07.2020 №2 та наказ керівника обласної прокуратури від 29.09.2020 №1950к оскаржені ОСОБА_1 , у судовому порядку (справи №280/7811/20 та №280/5045/20).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 у справі №280/5045/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021, визнано протиправним та скасовано рішення чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 08.08.2020 №2 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі №280/7811/20, з урахуванням змін внесених постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.08.2022, визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 29.09.2020 №1950 к про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та органах прокуратури Запорізької області з 30.09.2020; стягнуто з прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 418311.57 грн.

Одночасно з цим, наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 23.09.2020 №1063к ОСОБА_1 , поновлено на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області з 01.10.2022.

На виконання судових рішень у вказаних справах та вимог Закону України «Про внесення змін до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» щодо окремих аспектів дії перехідних положень»№1554-ХІ, який набрав чинності 11.07.2021 ОСОБА_1 , повторно включено до графіку проведення співбесід.

17 листопада 2022 року позивач проходив останній третій етап атестації - співбесіду, за результатами якої прийнято рішення № 2 про неуспішне проходження позивачем атестації, яке обґрунтоване про невідповідність позивача вимогам професійної компетентності, етики і доброчесності.

Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 13.12.2022 за №1398 к позивача ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури на підставі пп. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 13.12.2022.

Згідно з даними табелю обліку робочого часу, момент звільнення позивача з посади припав на період його тимчасової непрацездатності у період з 07.12.2022 по 12.12.2022, за цей час у електронній системі лікарем сформовано два листки непрацездатності (№ 5432247-1 з 07.12.2022 по 09.12.2022 та № 5475043-1 з 10.12.2022 по 12.12.2022).

Відповідач зазначає, що рішення щодо призначення страхових виплат працівникам органів прокуратури приймається на засіданні комісії із соціального страхування, у складі: голова - ОСОБА_2 та члени комісії: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Питання про призначення страхових виплат за листками непрацездатності позивача було винесено на розгляд першого засідання комісії із соціального страхування Запорізької обласної прокуратури після того, як голова цієї комісії приступив до виконання обов`язків після тимчасової непрацездатності та зафіксовано у протоколі № 32 від 13.01.2023.

Так, лікарняні листи, на підставі яких здійснено виплату компенсації за час тимчасової непрацездатності, були нараховані ОСОБА_1 на підставі протоколу засідання комісії із соціального страхування від 13.01.2023 № 32, який надійшов до відділу фінансування та бухгалтерського обліку 17.01.2023.

Листом від 16.03.2023 №27-24вих-23 відповідач повідомив, що виплата за лікарняними листами № 5432247-1, № 5475043-1 у сумі 329,70 грн., з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, була здійснена у день виплати заробітної плати за січень 2023 року, а саме 31.01.2023. Виплата за лікарняним листом № 5475043-1 у сумі 65,94 грн., з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору, була здійснена 26.01.2023, а саме - після надходження грошових коштів від Пенсійного фонду.

Вважаючи, що крім строків нарахування та виплати коштів відповідач безпідставно зменшив суму, яка підлягає виплаті позивачу, позивач звернувся до суду із даним позовом про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 (далі Закон № 1105-XIV, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

За страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); 2) допомога по вагітності та пологах; 3) допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); 4) оплата лікування та/або реабілітаційної допомоги у відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм (статті 20 Закону № 1105-XIV).

Статтею 21 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Страховий стаж обчислюється за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а за періоди, за які не внесені дані до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою: ТП = Св:В, де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях; Св - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за відповідний місяць; В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За правилами частин 1-2 статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві; 2) необхідності догляду за хворою дитиною; 3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї; 4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; 5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби; 5-1) на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій; 6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу; 7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства; 8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2-6 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (далі Порядок № 1266, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), сума страхових виплат застрахованій особі та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті.

Сума допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною або хворим членом сім`ї) у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та інших осіб, які отримують грошове забезпечення, календарні дні тимчасової непрацездатності і відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами з розрахункового періоду не виключаються.

Середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

У разі коли середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється відповідно до пунктів 9, 10, 12, 20, 28 і 29 цього Порядку, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) за один календарний день визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), мінімальної заробітної плати або їх частини (у разі, коли особа працює у режимі неповного робочого дня чи тижня), двократного розміру мінімальної заробітної плати на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

У разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44).

Відповідно до пунктів 25-30 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; для осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров`я у зв`язку з раніше отриманим ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, - перед настанням тимчасової непрацездатності.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше 12 календарних місяців за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи (для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі внаслідок захворювання або травми, що пов`язані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням), середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання страхового випадку. Якщо тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлюється, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання страхового випадку.

Якщо протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування застрахована особа має страховий стаж менше шести місяців, середня заробітна плата визначається для розрахунку: допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, що пов`язані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням), оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку; допомоги по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище двократного розміру мінімальної заробітної плати та не менше за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

У разі коли на момент настання страхового випадку застрахована особа працює за сумісництвом, обчислення середньої заробітної плати здійснюється страхувальниками окремо за основним місцем роботи та за сумісництвом. Розрахунковий період у такому разі визначається за кожним місцем роботи окремо.

Страхові виплати та оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця здійснюються на підставі копії виданого в установленому порядку листка непрацездатності, засвідченої підписом керівника і скріпленої печаткою за основним місцем роботи, та довідки про середню заробітну плату за основним місцем роботи. Якщо особа працює на кількох роботах за сумісництвом, додатково додаються довідки про середню заробітну плату за місцями роботи за сумісництвом.

У такому разі сумарна заробітна плата, з якої розраховуються виплати, за місяцями розрахункового періоду за основним місцем роботи та за місцем (місцями) роботи за сумісництвом не може перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з пунктом 32 Порядку № 1266 середня заробітна плата для розрахунку допомоги по вагітності та пологах і допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДФС.

Щодо посилання позивача на середньоденну заробітну плату, яка підлягає застосуванню у місяці з урахуванням преюдиції за рішенням суду по справі №280/7811/20, суд наголошує, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі №280/7811/20, з урахуванням змін внесених постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.08.2022, стягнуто з прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.10.2020 по 26.10.2021 у розмірі 418311,57 грн.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що по листам непрацездатності № 5432247-1 з 07.12.2022 по 09.12.2022 та № 5475043-1 з 10.12.2022 по 12.12.2022, розрахунковим періодом є грудень 2021 року по листопад 2022 року, що складає 12 календарних місяців та відповідає розрахунковому періоду, за який обчислюється середня заробітна плата відповідно до пункту 25 Порядку №1266. Відсоток оплати наведених лікарняних 100%.

Середньоденна заробітна плата відповідачем розрахована наступним чином: грудень 2021 року - 30 днів = 0,00 грн; січень 2022 року - 29 днів = 0,00 грн; лютий 2022 року - 28 днів = 0,00 грн; березень 2022 року - 30 днів = 0,00 грн; квітень 2022 року - 30 днів = 0,00 грн; травень 2022 року - 31 днів = 0, 00 грн; червень 2022 року - 30 днів = 0,00 грн; липень 2022 року - 31 день = 0,00 грн; серпень 2022 року - 31 день = 0,00 грн, вересень 2022 року - 30 днів = 3485,27 грн; жовтень 2022 року - 31 день - 12364,96 грн; листопад 2022 року - 30 днів = 8219,15 грн. Усього: 365 днів = 24069,38 грн., 24069,38 грн : 361 день = 65,94 грн.

Згідно з розрахунком відповідача, за період з 07.12.2022 по 09.12.2022 (ЛН №5432247-1) позивачу за 3 дні компенсованих за рахунок підприємства нараховано 197,82 грн., за період з 10.12.2022 по 11.12.2022 (ЛН №5475043-1) позивачу за 2 дні нараховано 131,88 грн. компенсованих за рахунок підприємства, за 12.12.2022 (ЛН №5475043-1) позивачу за 1 день нараховано 65,94 грн. компенсованих за рахунок коштів фонду.

Серед іншого, необхідно зазначити, що ОСОБА_1 у період з 01.12.2020 по 21.09.2022 був працевлаштований в органах прокуратури Донецької області.

Позивач з жодними скаргами, заявами та/або зауваженнями щодо неналежної обрахунку та виплати заробітної плати упродовж часу роботи та до моменту свого звільнення не звертався, як і не заперечує щодо повного розрахунку за період роботи в Донецькій прокуратурі, доказів протилежного позивачем суду не надано та судом не встановлено.

Таким чином, тривалість виплати та розмір розрахунку лікарняних позивача здійснені з дотриманням норм чинного законодавства (Постанови № 1266 та Закону № 1105-XIV), водночас, вимоги та розрахунок позивача не обґрунтований жодними приписами законодавства.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав зобов`язання відповідача нарахувати на користь позивача заробітну плату для оплати за період тимчасової непрацездатності, тому позовна вимога в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також не підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що 18.05.2023 по справі №280/512/23 Запорізьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення, відповідно до якого наказ від 13.12.2022 № 1398к про звільнення позивача скасовано, поновлено позивача на займаній посаді з 13.12.2022 та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення позивача на посаді допущено до негайного виконання.

Враховуючи, що звільнення позивача визнано судом незаконним, тому трудові правовідносини вважаються відновленими, а позивач отримав право на компенсацію свого незаконного звільнення.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд.29-а, ) про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак