Справа № 500/2288/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2288/23

04 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.04.2023 року № 53 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу, ОСОБА_1 періоди роботи за 1981 рік; період роботи з 1984 по 1998 роки; період роботи з 1999 по 2003 роки»; періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.09.1978 р., зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути, ОСОБА_1 , заяву від 11.04.2023 року про призначення пенсії.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає, що вважає, що його стаж роботи на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком є достатнім для призначення пенсії, що підтверджують подані позивачем в пенсійний фонд документи. Просить врахувати, трудовим законодавством України не передбачається обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки та іншої документації а тому, працівник не може відповідати за правильність та повноту ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації підприємства тож вважаю, що, на думку позивача, не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист, що підтверджує позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Ухвалою суду від 25.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 22.05.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Судом встановлено, що 11.04.2023 позивач звернувся до територіального органу пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №53 від 17.04.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, з огляду на таке: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи за 1981 рік згідно архівної довідки № 151/06-06 від 16.03.2023 року, оскільки по батькові зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; період роботи з 1984 по 1998 згідно архівної довідки № 153/06-06 від 16.03.2023 року, оскільки по батькові. « ОСОБА_4 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », період роботи з 01.04.1998 по 31.12.1998 враховано до страхового стажу згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи з 1999 по 2003 згідно архівної довідки № 154/06-06 від 16.03.2023 року, оскільки по батькові « ОСОБА_5 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 », період роботи з 1999 враховано до страхового стажу згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; трудову книжку серії НОМЕР_1 видану 10.09.1978 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки дата, місяць та рік народження дописані чорнилом іншого кольору.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, оформленою листом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

На підтвердження спірних періодів роботи за 1981 рік, з 1984 по 1998 роки, з 1999 по 2003 роки позивачем подано копію трудової книжки серії НОМЕР_2 , архівну довідку про трудовий стаж від 16.03.2023 за №151/06-06, архівну довідку про трудовий стаж від 16.03.2023 №153/06-06, архівну довідку про трудовий стаж від 16.03.2023 №154/06-06.

Проте, відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів відповідач покликається на наявність формальних підстав, а саме розбіжностей у написанні по батькові позивача.

Крім цього, відповідачем не зараховані позивачу записи в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 виданої 10.09.1978 року, зазначаючи про те, що на першій сторінці трудової книжки дата, місяць та рік народження дописані чорнилом іншого кольору.

Разом з тим, записи, що містяться у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 завірені печатками, та їх зміст не ставиться під сумнів відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії за віком позивача.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування стажу лише через невідповідність по батькові позивача у документах про стаж, пов`язане з правописом скорочення, є протиправними.

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Разом з тим, на думку суду, у спірному випадку відповідач не перевірив записи у трудовій книжці, натомість не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах.

Таким чином, на переконання суду, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії №953 від 17.04.2023 не відповідає вимогам чинного законодавства та є протиправними.

Водночас, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи за 1981 рік, період роботи з 1984 по 1998 роки, період роботи з 1999 по 2003 роки», періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.09.1978, прийнявши відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком №953 від 17.04.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути питання про зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи за 1981 рік, період роботи з 1984 по 1998 роки, період роботи з 1999 по 2003 роки, періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.09.1978, прийнявши відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 04 липня 2023 року.

Копію рішення надіслати учснкикам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 )

Головуюча суддя Дерех Н.В.