Справа № 280/2504/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 липня 2023 року Справа № 280/2504/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Батюка, буд.8, м. Слов`янськ, Донецька область, 84116, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач- 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач -2) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81, прийняте на заміну рішення про призначення пенсії від 02 січня 2023 року №81, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної з 12 вересня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року та з 01 серпня 2004 року по 25 червня 2006 року до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а також до загального стажу періоди його навчання з 01 вересня 1984 року по 06 липня 1986 року та з 30 травня 1988 року по 19 червня 1991 року, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначеної за рішенням від 02 січня 2023 року №81 та поновити її виплату.

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що рішенням пенсійного органу від 02 січня 2023 року №81 пенсія позивачу була призначена з 12 вересня 2022 року її виплата була здійснена у січні 2023 року по 31 лютого 2023 року, з лютого 2023 року виплата пенсії припинена. Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 14 березня 2023 року №0800-0213-8/15267 позивача повідомлено про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81 заяву позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах переглянуто, в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відмовлено. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81 прийнято на заміну рішення пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах від 02 січня 2023 року №81. Позивач вважає дії відповідача - 1 щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії та рішення відповідача- 2 від 19 січня 2023 року №81 такими, що не відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України. Також, вказує про те, що наявність у нього необхідного пільгового стажу підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та уточнюючими довідками. Окрім того, зазначає про протиправність дій відповідача в частині не зарахування відповідачем 2 до страхового стажу періодів навчання з 01 вересня 1984 року по 06 липня 1986 року, з 30 травня 1988 року по 19 червня 1991 року, а також в частині не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року, з 01 серпня 2004 року по 25 червня 2006 року. З огляду на вказане, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

18 травня 2023 року на електронну адресу Запорізького окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначає про те, що 28 грудня 2022 року позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком пільгових, проте, у зв`язку із відсутністю у нього необхідного пільгового стажу у задоволенні заяви про призначення пенсії на пільгових умовах було відмовлено. Вказує про те, що відповідачем 2 під час розгляду заяви не були допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, а відтак підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

26 червня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, який містить заперечення проти задоволення позовних вимог. Відповідач -1 вказує про те, що станом на дату звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача був відсутній необхідний пільговий стаж. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькі області правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи, які були додані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням від 02 січня 2023 року №81 пенсія позивачу була призначена пенсійним органом з 12 вересня 2022 року, що підтверджується відомостями з електронної пенсійної справи позивача.

Виплата пенсії за віком на пільгових умовах позивачу здійснювалась по 31 січня 2023 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14 березня 2023 року №0800-0213-8/15267 позивача повідомлено про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81 заяву позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах переглянуто, в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відмовлено.

Так, згідно рішення Головного управління в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 32 роки 11 місяців 15 днів, пільговий стаж заявника на дату звернення становить 12 років 00 місяців 28 днів.

До страхового стажу не зарахований період навчання з 01 вересня 1984 року по 19 червня 1991 року згідно диплому серії НОМЕР_2 , оскільки зазначений період потребує уточнення щодо форми здобуття освіти та тривалості періоду навчання (протягом зазначеного періоду заявник проходив строкову військову службу у період з 07 червня 1986 року по 29 травня 1988 року). Для зарахування зазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку.

До пільгового стажу не зарахований період роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року згідно довідки від 20 грудня 2022 року № 36а, виданої ПАТ «Запорізький абразивний комбінат», наявна перерва між атестаціями від 14 листопада 1994 року № 466 та від 18 серпня 2000 року № 305-к(а).

Право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заявник набуде з 12 вересня 2023 року.

Також, із назви рішення Головного управління в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81 вбачається, що рішення про припинення виплати пенсії позивачу прийнято на заміну рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах від 02 січня 2023 року №81.

Позивач вважає дії відповідача-1 щодо припинення виплати йому пенсії та рішення відповідача-2 від 19 січня 2023 року №81 такими, що не відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що зумовило його звернення до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно з статтею 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 13 Закону № 1788-XII (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII від 02 березня 2015 року, які визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року) передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Як зазначалось раніше, з урахуванням наявних в матеріалах справи копій документів з електронної пенсійної справи позивача, пенсія за віком на пільгових умовах призначена позивачу рішенням пенсійного органу від 02 січня 2023 року №81 пенсія позивачу була призначена пенсійним органом з 12 вересня 2022 року.

Згідно протоколу від 31 січня 2023 року по пенсійній справі позивача №81, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що виплата пенсії позивачу заблокована з відміткою «приховані або недостовірні дані».

Тобто, з урахуванням положень статті 49 Закону № 1058-ІV, а також протоколу з пенсійної справи позивача, припинення виплати пенсії йому було здійснено у зв`язку із виявленням пенсійним органом недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких позивачу було встановлено виплату пенсії.

При цьому, зі змісту оскаржуваного в адміністративній справі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81, вбачається, що позивач досяг пенсійного віку, має необхідний страховий стаж, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах позивачу слугувала виключно відсутність необхідного пільгового стажу.

Період роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року згідно довідки від 20 грудня 2022 року № 36а, виданої ПАТ «Запорізький абразивний комбінат», не зараховано відповідачем 2 до пільгового стажу позивача, оскільки наявна перерва між атестаціями від 14 листопада 1994 року № 466 та від 18 серпня 2000 року № 305-к(а).

З вищевикладеного вбачається, що зупинення виплати пенсії позивачу відбулось у зв`язку наданням позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах документів на підтвердження факту наявності необхідного пільгового стажу, які містять недостовірну інформацію.

Суд зазначає, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Аналогічне визначення поняття недостовірної інформації викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20.

При цьому, ані оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ані відзиви на позовну заяву не містять жодних доводів відповідачів з приводу того, яка інформація, що містяться у наданих позивачем документах разом із заявою про призначення пенсії, на думку пенсійного органу, є недостовірною.

Доказів на підтвердження факту надання позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до пенсійного органу документів, які містять недостовірну інформацію, відповідачами до суду також не надано.

Також, суд вважає за необхідне зазначити про те, що перерва між атестаціями жодним чином не свідчить про наявність недостовірної інформації у наданих позивачем документах разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вона лише засвідчує факт тимчасового призупинення проведення атестації робочих місць.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про безпідставне припинення виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із виявленням пенсійним органом недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких позивачу було встановлено виплату пенсії з 12 вересня 2022 року, а також про необхідність зобов`язання пенсійного органу здійснити поновлення позивачу виплати пенсії за віком на пільгових умовах з дати припинення її виплати.

З приводу вимог позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його навчання з 01 вересня 1984 року по 06 липня 1986 року та з 30 травня 1988 року по 19 червня 1991 року суд зазначає наступне.

Згідно оскаржуваного в судовому порядку рішення період з 01 вересня 1984 року по 19 червня 1991 року позивачу пенсійним органом не зараховано до страхового стажу, оскільки зазначений період потребує уточнення щодо форми здобуття освіти та тривалості періоду навчання (протягом зазначеного періоду заявник проходив строкову військову службу у період з 07 липня 1986 року по 29 травня 1988 року).

Згідно статтею 26 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 56 Закону №1788-XIІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі

У відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), положення якої кореспондують зі статтею 62 Закону №1788-XIІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 :

- з 01 вересня 1984 року по 19 червня 1991 року позивач навчався у Запорізькому машинобудівному інституті імені В.Я. Чубаря та йому присвоєно кваліфікацію електрика (запис № 2);

- з 07 липня 1986 року по 29 травня 1988 року позивач проходив в службу в Радянській Армії.

Також, інформацію щодо навчання позивача у Запорізькому машинобудівному інституті імені В.Я. Чубаря містить диплом серії НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.

З вищевикладеного вбачається, що записами в трудовій книжці та диплом серії НОМЕР_2 підтверджено факт навчання позивача у спірний період (з 01 вересня 1984 року по 06 липня 1986 року, з 30 травня 1988 року по 19 червня 19991 року) у Запорізькому машинобудівному інституті імені В.Я. Чубаря, який наразі має назву Національний університет «Запорізька політехніка», та який згідно даних, розміщених на його офіційному сайті, є закладом вищої освіти.

З приводу доводів відповідача 2 щодо необхідності уточнення форми здобуття освіти та тривалості періоду навчання позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до 3.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1, в редакції, що діяла на момент звернення за призначенням пенсії (далі - Порядок подання та оформлення документів) встановлено обов`язок органу, що призначає пенсію, надати допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Згідно пункту 2.28 розділу ІІ Порядку № 22-1 2.28. інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

З вищевикладеного вбачається, що у разі виникнення у пенсійного органу сумнівів щодо форми здобуття освіти та тривалості періоду навчання особи, уповноважена особа пенсійного фонду звертається до розпорядника інформації із запитом про надання необхідної інформації або повідомляє особу, яка звернулась із заявою про призначення пенсії, про необхідність дооформлення документів.

В той же час, доказів на підтвердження факту звернення пенсійним органом (його уповноваженою особою) до розпорядника інформації щодо форми та періоду навчання позивача матеріали адміністративної справи не містять.

Відтак, без вчинення дій щодо одержання уточнюючої інформації, а також без можливості надання позивачу додаткових документів на підтвердження форми та періоду навчання позивача, пенсійний орган безпідставно не зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 його період навчання з 01 вересня 1984 року по 19 червня 1991 року згідно диплому серії НОМЕР_2 .

В той же час, відмова у зарахуванні до страхового стажу заявленого позивачем періоду навчання, з урахуванням Порядку № 22-1, приймалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а не Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Відтак, саме Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області суд вважає за необхідне зобов`язати здійснити зарахування до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1984 року по 06 липня 1986 року та з 30 травня 1988 року по 19 червня 1991 року.

З приводу вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року та з 01 серпня 2004 року по 25 червня 2006 року до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 суд зазначає наступне.

З оскаржуваного в судовому порядку рішення відповідача 2 вбачається, що підставою для відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року та з 01 серпня 2004 року по 25 червня 2006 року згідно довідки ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» від 20 грудня 2022 року № 36а слугувала перерва між атестаціями від 14 листопада 1994 року № 466 та від 18 серпня 2000 року № 305-к(а).

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі також - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Стосовно віднесення посади позивача до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.

Списки №1,2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, якщо пільгова робота продовжується після 03 серпня 2016 року (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки №1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.

Суд зазначає, що професія старшого майстра з ремонту електрообладнання агломераційного цеху передбачена зазначеними вище Списками №2, зокрема, зазначає, що вказана посада передбачена розділом 2 Списку № 2, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36. Доводів, що свідчать про протилежне до суду відповідачами не надано.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Так, як зазначалось раніше, згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача відсутня частина даних, на підставі яких можна визначити право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме періоду з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року.

За змістом абзацу 4 пункту 2.14 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29 липня 1993 року (надалі також - Інструкція №58), якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 за спірний період роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року не містить відомостей, заповнених відповідно до абзацу 4 пункту 2.14 розділу 2 Інструкції №58.

Позивачем для підтвердження пільгового стажу надано пенсійному органу Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» від 19.04.2022 за № 36а від 20 грудня 2022 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Приватному акціонерному товаристві "Запорізький абразивний комбінат» у період з 01 січня 1995 року по 31 липня 2004 року за професією, посадою: старшим майстром з ремонту електрообладнання агломераційного цеху, що передбачена Списком 2 розділ II, поз.2б Вказана довідка видана на підставі наступних документів: особова карточка ФТ2, накази по атестації №466' от 14.11.1994, № 305-к(а) от 18.08.2000, Постанова Кабінету Міністрів України № 36 от 16.01.2003. Додаткові відомості : простої та особисті відпустки без оплати: 1995р.- Одн.; 1996р.- 2дн.; 1997р.- Одн.; 1998р. - Одн., 1999р. - 4дн., 2000р. - 1дн„ 2001р. - Одн., 2002р. - Здн.,2003р.-Одн.,2004р. - Одн.

Як зазначалося судом вище, згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21 лютого 2018 року, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Оцінюючи вказану довідку суд вважає, що за своїм змістом довідка ПрАТ «Запорізький Абразивний комбінат» від 20 грудня 2022 року № 36а відповідає вимогам, передбаченим пунктом 20 Порядку №637.

Таким чином, позивачем подано довідку, яка б засвідчувала його зайнятість на роботах із шкідливими та важкими умовами праці повний робочий день у період з 14 листопада 199 року по 17 серпня 2000 року на ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат».

Жодних доказів про невідповідність поданої довідки ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» від 20 грудня 2022 року № 36а вимогам чинного законодавства відповідачами не надано.

Суд також зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затв. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18 листопада 2005 року № 383, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за №1451/11731) результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умові характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналізуючи наведені норми, суд вважає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Судом досліджено Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21 серпня 2000 року №205, згідно якого в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що атестація має проводитися у передбачені для цього строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 21 серпня 2018 року (адміністративне провадження К/9901/20098/18, справа №352/547/16-а) та постанові від 10 липня 2018 року (справа №227/545/17, адміністративне провадження №К/9901/22421/18) вказуючи, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

З матеріалів справи судом встановлено, що первинна атестація робочого місця позивача проводилась в 1994 році, за наслідками чого видано наказ від 14 листопада 1994 року № 466, в подальшому атестація проводилась в 2000 році, за її наслідками видано наказ №305-к(а) від 18 серпня 2000 року.

Відповідно до дослідженої довідки від 20 грудня 2022 року позивач працював в шкідливих та важких умовах праці. Доказів того, що умови праці з моменту проведення останньої атестації змінювалися, до суду не надано. За таких умов праці суд приходить до висновку, що робоче місце старшого майстра з ремонту електрообладнання агломераційного цеху вважати з шкідливими та важкими умовами праці.

Таким чином, відповідно до законодавства України позивач працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку №2.

З огляду на вказане, період роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року згідно довідки ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» від 20 грудня 2022 року № 36а підлягає зарахуванню до пільгового стажу, який дає позивачу право на одержання пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, рішення щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року згідно довідки ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» від 20 грудня 2022 року № 36а приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Відтак, враховуючи порядок № 22-1, а також той факт, що заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, саме на нього суд вважає за необхідне покласти обов`язок щодо зарахування до пільгового стажу позивача період роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року.

З приводу вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 01 серпня 2004 року по 25 червня 2006 року до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 суд зазначає наступне.

Оскаржуване рішення не містить інформації відповідного того, що вищезазначений період роботи не зараховано до пільгового стажу позивача. Доказів не зарахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу позивача матеріали справи не містять. Відтак, спір в частині зарахування періоду роботи з 01 серпня 2004 року по 25 червня 2006 року до пільгового стажу позивача із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 наразі відсутній.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позову в цій частині.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права за встановленими обставинами у даній справі є: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81, прийнятого на заміну рішення про призначення пенсії від 02 січня 2023 року №81, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної з 12 вересня 2022 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а також до загального стажу періоди його навчання з 01 вересня 1984 року по 06 липня 1986 року та з 30 травня 1988 року по 19 червня 1991 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначеної за рішенням від 02 січня 2023 року №81, з дати припинення її виплати.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд керується критеріями закріпленими у статті 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 858,88 грн. судового збору.

Зважаючи на задоволення судом основної вимоги позивача, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 858,88 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 січня 2023 року №81, прийняте на заміну рішення про призначення пенсії від 02 січня 2023 року №81, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 14 листопада 1999 року по 17 серпня 2000 року до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а також до загального стажу періоди його навчання з 01 вересня 1984 року по 06 липня 1986 року та з 30 травня 1988 року по 19 червня 1991 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної з 12 вересня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії на пільгових умовах згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначеної за рішенням від 02 січня 2023 року №81, з дати припинення її виплати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 липня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов