Справа № 400/6724/23
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 р. № 400/6724/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Фульги А.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Артилерійська, 18, офіс 5, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить:

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни згідно повідомлення №29046 від 26.04.2023 р. щодо повернення стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчого листа №400/4288/21, виданого 17.03.2023 р.Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судових витрат в сумі 908,00 грн.

зобов?язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрити виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемешенко Анастасії Павлівни згідно повідомлення №29043 від 26.04.2023р. щодо повернення стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчого листа №400/4288/21, виданого 17.03.2023 р.Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з Приватного виконавця

виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ресстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судових витрат в сумі 1500,00 грн.

зобов?язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрити виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем в порушення вимог законодавства не було прийнято до примусового виконання виконавчі листи №400/4288/21, видані 17.03.2023р. Миколаївським окружним адміністративним судом, лише на підставі того, що у ньому не зазначена повна дата народження боржника- приватного виконавця. Позивач вважає, що дата народження боржника є обов`язковою вимогою до виконавчого документа лише стосовно боржника, який є фізичною особою. Вимога ж щодо зазначення у виконавчому документі дати народження боржника - приватного виконавця законодавством не встановлена. З урахуванням викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що дата народження боржника у виконавчому документі відсутні. Відсутня зазначена дата народження також і у заяві стягувача. Таким чином, у зв`язку з порушенням стягувачем норм ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем було прийнято рішення про повернення виконавчого листа. Також, відповідач зазначив, що винести постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове стягнення за виконавчим документом неможливо за відсутності всіх даних, що ідентифікують особу боржника - в даному випадку дати народження боржника. У зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

За клопотанням позивача було проведено судове засідання. В судовому засіданні сторони були присутні, підтримали свої позиції.

Дослідивши матеріали справи дійшов наступного.

17.03.2023 р. Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий Лист №400/4238/21 про стянення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ресстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 908,00 грн.; - виконавчий лист №400/4288/21 про стягення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1500,00 грн.

21 квітня 2023 року ОСОБА_1 надіслала на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяви про відкриття виконавчого провадження, в яких просила:

- Прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №400/4288/21, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 17.03.2023 р., про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 908,00 грн.;

- Прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №400/4288/21, виданого Миколаївським окружним

адміністративним судом 17.03.2023 р., про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у сумі 1500,00 грн.

До заяв додано Інформаційну довідку з Єдиного реєстру приватних виконавців України №0421 від 21.04.2023 з відомостями про Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича.

02 травня 2023 року ОСОБА_1 отримала поштове відправлення (рекомендований лист) 529, я кому містилось повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №29046 від 26.04.2023 р., до якого додано виконавчий лист №400/4288/21, виданий Миколаївським окружним адміністративним судом 17.03.2023 р., (про стягнення судових витрат в сумі 908,00 грн.); та повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби y місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 29043 від 26.04.2023р., до якого додано виконавчий лист №400/4288/21, виданий Миколаївським окружним адміністративним судом 17.03.2023р., (про стягнення судових витрат в сумі 1500,00 грн.);

09 травня 2023 року ОСОБА_1 надіслала на ім?я начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скарги на рішення державного виконавця, в яких просила:

-Скасувати повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконания №29046 від 26.04.2023р. та зобов?язати відкрити виконавче провадження на підставі заяви ОСОБА_1 від 2 квітня 2023року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконания виконавчого листа №400/4288/21, виданого 17.03.2023 р. Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 908,00 грн.

- Скасувати повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №29043 від 26.04.2023 р. та зобов?язати відкрити виконавче провадження на підставі заяви ОСОБА_1 від 21 квітня 2023 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа N400/4288/21, виданого 17.03.2023р. Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 1500,00 грн.

31 травня 2023 року ОСОБА_1 отримала поштове відправлення (простий лист), я кому містився лист Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

від 24.05.2023 р. №36246, яким повідомлено про відсутність підстав для скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання в межах виконавчого провадження з АСВП №71664146 від 26.04.2023 та повідомлення про повернення иконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання в межах виконавчого провадження з АСВП №71664316 від 26.04.2023.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII(далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 4 Закону №1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документу, а саме, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Тобто,Законом України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, які є обов`язковими для органу, який його видав, а також, визначено вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається.

Як вбачається з повідомлень державного виконавця Лемещенко А.П. від 26.04.2018р. №29046, та №29034 підставою повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а саме виконавчого листа №400/4288/21, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 17.03.2023р. є невідповідність виконавчого документу вимогам, передбаченим пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII, відсутність у документі повної дати народження боржника фізичної особи.

Проте, судом встановлено, що у даній постанові не зазначено повної дати народження приватного виконавця.

Суд вважає, що згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Також суд зазначає, що стаття 4 Закону № 1404-VIII містить вимогу щодо зазначення у виконавчому документі дати народження боржника саме фізичної особи, тоді як з матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_2 є посадовою особою приватним виконавцем і в Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про приватних виконавців. Відповідач мав змогу ідентифікувати особу боржника.

Тому відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника не є безумовною підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у справі № 471/283/17-ц від 22.08.2018р.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни згідно повідомлення №29046 та №29043 від 26.04.2023р. щодо повернення стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчих листів №400/4288/21, виданих 17.03.2023 р. Миколаївським окружним адміністративним судом, підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрити виконавче провадження з примусового виконання вищезазначених виконавчих листів, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не має втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за заявленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.

Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має

можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про наявність у державного виконавця дискреційності повноважень при виконанні певної процедури, в яку адміністративний суд при здійсненні судочинства не має права втручатися. А отже, позовна вимога про зобов`язання прийняти постанову до виконання задоволенню не підлягає.

Одночасно суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача в такому випадку буде зобов`язання Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно розглянути заяви позивача про примусове виконання виконавчих листів №400/4288/21, виданих Миколаївським окружним адміністративним судом 17.03.2023 р., про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана судові витрати в сумі 908,00 грн. та судових витрат у сумі 1500,00 грн. з урахуванням висновків суду.

Також, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №29046 та № 29043 від 26.04.2023 р.,

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо стягнення за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 49654,00 грн та 194,00 грн суд повідомляє наступне.

Відповідно до положень п. 1) ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, згідно з частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Таким чином, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, Суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як вбачається із позовної заяви, представником позивача заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді підготовки позовної заяви та меріалів до неї (копіювання документів, складання заяв, участь у судовому засіжаанні поза межами суду, тощо) та подання її до суду.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що 01.02.2023 року адвокат Кермач А.І. та Бенедичук Л.В. укладено договір про правову допомогу. Виконавець зобов`язується підготувати позовну заяву та здійснювати представництво інтересів Замовника в Миколаївському окружному адміністративному суді, за позовною заявою Замовника до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

На виконання умов вказаного договору підписано розрахунок витрат на правову допомогу по справі, які підлягають стягненню як судові витрати відповідно до якого сторони підтверджують, що виконавцем були виконані вказані послуги на загальну суму 49654, 00 грн та 194,00 грн

Разом з тим, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, а також такі обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, тобто доведеними стороною в процесі.

В даному випадку, суд зауважує, що предмет спору у цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Таким чином, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.

На підставі вище викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат шляхом компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 2000,00 грн.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 287, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Артилерійська, 18, офіс 5, м. Миколаїв, 54001 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни згідно повідомлення №29046 від 26.04.2023р. щодо повернення стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчого листа №400/4288/21, виданого 17.03.2023р.Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судових витрат в сумі 908,00 грн.

3.Визнати протиправними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемешенко Анастасії Павлівни згідно повідомлення №29043 від 26.04.2023р. щодо повернення стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчого листа №400/4288/21, виданого 17.03.2023 р.Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича (вул. Спаська, 13 офіс 6, м. Миколаїв, 54030) на користь ( АДРЕСА_1 , ресстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення судових витрат в сумі 1500,00 грн.

4.Скасувати повідомлення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за №29046 та № 29043 від 26.04.2023 р.,

5.Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно розглянути заяви ОСОБА_1 щодо прийняття та відкриття провадження з примусового виконання виконавчих листів по справі №400/4288/21.

6.В частині зобов`язання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №400/4288/21 про стягнення судових витрат у розмірі 908,00 грн та в частині зобов`язання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №400/4288/21 про стягнення судових витрат в сумі 1500,00 грн - відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Артилерійська, 18, офіс 5, м. Миколаїв,54001 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А. П. Фульга