Справа № 120/4360/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

05 липня 2023 р. Справа № 120/4360/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

09.05.2023 відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивач був проінформований, що рішенням від 12.07.2022 №36, прийнятим за результатами розгляду його заяви від 05.07.2022 йому незараховано період роботи з 01.04.2007 по 30.04.2007 та з 01.05.2007 по 31.03.2008. Проте з позовом до суду про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2007 по 31.03.2008 у ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області звернувся у квітні 2023 року. Таким чином, на думку відповідача позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 01.06.2023, постановленою після відкриття провадження у справі, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду. Надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску та доказів в підтвердження того, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток".

21.06.2023 на адресу суду надійшла заява, в якій позивач просить поновити строк звернення до суду. В обгрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду посилається на те, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.02.2023 у справі №120/7179/22 його позов було задоволено та в цілому скасовано рішення №36 від 12.07.2022. Крім того посилається на постанову Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №295/6531/17, в якій зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. Тому просить суд обраховувати строк звернення до суду з 16.02.2023, тобто з дня винесення рішення судом.

Надаючи оцінку поданій заяві про усунення недоліків, варто зазначити наступне.

Відповідно до частин 1-2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, такі обставини пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

А відтак, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

В клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на судову практику щодо незастосування строків звернення до суду у соціальних спорах з питань призначення пенсій, зокрема викладену у постанові Верховного Суду від 7 лютого 2019 року у справі №295/6531/17.

Проте відповідні посилання позивача судом оцінюються критично, адже такі не є обґрунтованими та не є належним способом усунення недоліків, про які зазначав суд в ухвалі від 01.06.2023. Більше того, після 2020 року практика Верховного Суду у соціальних спорах щодо строків звернення до суду зі спорами про перерахунок вже призначених пенсій або про оскарження дій/рішень пенсійного органу щодо призначення пенсій змінилась.

Так, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначив у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду:

"... для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів".

Також слід зазначити, що в постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави".

З прохальної частини позовної заяви у даній справі вбачається, що позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо врахування в страховий стаж ОСОБА_1 період роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток";

- зобов?язати відповідача зарахувати до страхового стажу час робочого стажу ОСОБА_1 ід. №, за період роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області.

Судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2022 №36, прийнятим за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.07.2022, йому незараховано період роботи з 01.04.2007 по 30.04.2007 та з 01.05.2007 по 31.03.2008.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0210-8/51086 від 27.07.2022.

Крім того, у позовній заяві позивач визнає, що з 2022 року знав про незарахування йому до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток" с. Мончинці Калинівського району Вінницької області.

Тобто дізнавшись про порушення свого права з рішення від 12.07.2022 №36 щодо незарахування йому до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток" с. Мончинці, позивач не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення прав, свобод чи інтересів.

Водночас із позовними вимогами про зарахування періоду роботи з 01.04.2007 по 31.03.2008 у ПОСП "Росток" с. Мончинці, позивач звернувся до суду лише 14.04.2023, тобто з пропуском 6-місячного строку звернення до суду.

Обгрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, позивач вважає, що початок перебігу строку звернення з даною позовною заявою слід обраховувати з 16.02.2023, тобто дати винесення Вінницьким окружним адміністративним судом рішення у справі №120/7179/22, яким визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2022 №36 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у КСП «Росія» с. Радівка з 29.10.1990 по 1996 рік включно. Адже, на думку позивача рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2022 №36 про відмову у призначені пенсії скасовано в цілому.

З цього приводу, суд зазначає, що положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз наведених вище приписів свідчить про те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та від 16 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

Статтею 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Варто звернути увагу на те, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд звертає увагу, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі № 120/7179/22 позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.

Відповідно, якщо позивач вважає, що прийнятими на виконання вищевказаного рішення суду діями пенсійного органу порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправним такого рішення (тобто в порядку судового контролю за виконанням судового рішення), а не подавати новий позов.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 260/1898/22, від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19 та ряду інших.

Відтак слід дійти висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Отже, на переконання суду, наведені позивачем обставини не є об`єктивними, тобто такими, що не залежали від волі позивача, обставинами, які б доводили поважність причин пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду з даним позовом.

Інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено. Відтак, суд визнає причини пропущення строку звернення до суду з позовом неповажними.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху, суд вказав на необхідність подачі позивачем доказів в підтвердження того, що відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відмовляє у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.04.2007 року по 31.03.2008 року у ПОСП "Росток" с. Мончинці, адже позивач свою позовну заяву обгрунтовує лише рішенням прийнятим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2022 №36, яке було предметом оскарження у справі №120/7179/22.

Проте, в цій частині ухвала суду від 01.06.2023 залишена позивачем без виконання.

Отже, враховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Положеннями частини 13 статті 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (частина 15 статті 171 КАС України).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що вимоги ухвали суду від 01.06.2023 залишились не виконаними, недоліки позовної заяви у встановлений строк не усунуті, вважаю, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Положеннями частин 3, 4 статті 240 КАС України визначено, що про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 240, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про залишення адміністративного позову без розгляду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна