Справа № 160/8806/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2023 року Справа № 160/8806/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати відповідача зарахувати йому до пільгового стажу роботи за Списком №1 (шахтарі), що дає право на призначення пенсії відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи: з 07.06.1993 року по 21.09.1993 року - учень гірничого робітника по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті; з 24.09.1993 року по 13.06.1995 року - гірничим робітником по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті; з 13.02.1998 року по 25.05.1999 року - гірничим робітником по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті; з 21.06.1999 року по 23.08.1999 року - гірничим робітником підземним по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем в шахті; з 09.09.1999 року по 24.11.1999 року - гірничим робітником по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті; з 25.11.1999 року по 06.09.2000 року - гірник очисного забою підземний з повним робочим днем під землею; з 25.10.2000 року по 09.08.2001 року - гірничий очисного забою з повним робочим днем в шахті; з 21.11.2001 року по 05.02.2002 року - підземний гірничий з повним робочим днем в шахті; з 06.02.2002 року по 10.08.2009 року - підземний гірничий очисного забою з повним робочим днем в шахті; з 14.08.2009 року по 12.07.2010 року - гірничий робітник очисного забою підземний з повним робочим днем в шахті; з 14.07.2010 року по 09.10.2014 року - підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті; з 27.10.2014 року по 13.03.2023 року - підземний гірничий робітник по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем в шахті;
- зобов`язати відповідача зарахувати йому до загального стажу період роботи з 03.02.1995 року по 12.01.1998 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язати відповідача зарахувати йому до загального та пільгового стажу роботи за Списком №1 (шахтарі) відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" один місяць служби за три місяці період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 10.07.2015 року по 13.10.2015 року, з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 13.02.2016 року по 06.07.2016 року, з 15.11.2016 року по 27.01.2017 року, з 03.02.2017 року по 18.04.2017 року, з 02.06.2017 року по 13.06.2017 року, з 24.10.2017 року по 30.04.2018 року, з 01.05.2018 року по 23.06.2018 року, з 24.11.2018 року по 24.05.2019 року, з 04.07.2019 року по 10.08.2019 року, з 15.03.2020 року по 16.10.2020 року;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву від 23.03.2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 року суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно із довідок, виданих Відокремленим підрозділом Шахта імені О.О.Скочинського (1993 р., 1995 р., 1998 р. - 1999 р., 2000 р. - 2001 р., 2009 р. - 2010 р.), оскільки вони без номера та дати реєстрації; згідно із довідок, виданих в ДНР (Шахта ім.О.Ф.Засядько (2001 р. - 2009 р., 2010 р. - 2014 р.), ВОК ЛШ імені М. Горького (1999 р. - 2000 р.); згідно із довідкою від 21.06.2019 р. №192 (з 21.06.1999 р. по 23.08.1999 р.), виданої Державним підприємством Шахта ім. М.С. Сургая, оскільки відсутні наказ про атестацію від 12.12.1996 р. №2156 та перелік атестованих робочих місць та посад. Відповідач зазначає, що рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах прийнято відповідно до норм чинного законодавства, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 23.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Спірним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 03.02.1995 р. по 12.01.1998 р., оскільки в записі №13 трудової книжки серії НОМЕР_2 наявне виправлення в даті наказу про звільнення.
До страхового та пільгового стажу роботи позивача не зараховано період проходження військової служби з 10.07.2015 р. по 13.10.2015 р., з 02.12.2015 р. по 02.02.2016 р., з 13.02.2016 р. по 31.05.2016 р. згідно із довідкою від 07.07.2016 р. №848, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу та заробітної плати.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно із довідок, виданих Відокремленим підрозділом Шахта імені О.О.Скочинського (1993 р., 1995 р., 1998 р. - 1999 р., 2000 р. - 2001 р., 2009 р. - 2010 р.), оскільки вони без номера та дати реєстрації; згідно із довідок, виданих в ДНР (Шахта ім.О.Ф.Засядько (2001 р. - 2009 р., 2010 р. - 2014 р.), ВОК ЛШ імені М. Горького (1999 р. - 2000 р.); згідно із довідки від 21.06.2019 р. №192 (з 21.06.1999 р. по 23.08.1999 р.), виданої Державним підприємством Шахта ім. М.С. Сургая, оскільки відсутні наказ про атестацію від 12.12.1996 р. №2156 та перелік атестованих робочих місць та посад.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV).
Згідно із ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із даним Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності даним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
В силу статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і постанова КМУ №637 від 12.08.1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 постанови КМУ №637 від 12.08.1993 року Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 26.09.1989 р. вбачається, що в ній містяться записи на підтвердження спірного періоду, а саме:
- запис № 12 03.02.1996 р. прийнятий водієм. Наказ № 6-к від 02.02.1996 року;
- запис № 13 12.01.1998 р. звільнений за власним бажанням. Наказ № 4-к від 12.01.1998 року.
Відповідач зазначає, що в записі № 13 від 12.01.1998 року наявне виправлення в даті наказу про звільнення.
Так, в записі №13 не вбачається ознак виправлення, але має місце наведення номеру наказу про звільнення.
Інші записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 26.09.1989 р. зроблені чітко, зрозуміло та без будь-яких неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.
Проте формальні наведення у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших бухгалтерських документів.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому період роботи з 03.02.1995 р. по 12.01.1998 р. безпідставно не взято пенсійним органом до уваги при обрахуванні страхового стажу позивача.
Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи, у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.
Як було зазначено вище, спірним рішенням до страхового та пільгового стажу роботи позивача не зараховано період проходження військової служби з 10.07.2015 р. по 13.10.2015 р., з 02.12.2015 р. по 02.02.2016 р., з 13.02.2016 р. по 31.05.2016 р. згідно із довідкою від 07.07.2016 р. №848, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу та заробітної плати.
За змістом пункту 1 частини першої статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, які працюють на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.
Частиною першою статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.
Пунктом 1 частини першої статті 14 Закону передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.
Частиною другою статті 17 Закону №1058-IV передбачено, що до обов`язків страхувальників віднесено, зокрема, нарахування, обчислення і сплата в установлені строки та в повному обсязі страхових внесків.
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами частини 2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків врегульовує стаття 20 Закону №1058-IV якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працював позивач у спірний період.
Оскільки законодавством покладено обчислення та сплату страхових внесків на підприємство-страхувальника, позивач позбавлений можливості самостійно сплатити ці страхові внески. У зв`язку з чим він не може нести відповідальність за неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів.
Як наслідок, не виконання обов`язків роботодавця по сплаті страхових внесків, не може ставити в залежність та бути підставою для позбавлення позивача права на пенсійне забезпечення.
Таким чином, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу позивача періоди роботи, у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків.
Позивач в позовній заяві також зазначає, що відповідач періоди безпосередньої участі в бойових діях зарахував в одинарному розмірі, без врахування Положення затвердженого Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», що є порушенням норм чинного законодавства.
Так, відповідно до форми РС-право періоди проходження військової служби з 01.06.2016 р. по 06.07.2016 р., з 15.11.2016 р. по 27.01.2017 р., з 03.02.2017 р. по 18.04.2017 р., з 02.06.2017 р. по 13.06.2017 р., з 24.10.2017 р. по 30.04.2018 р., з 01.05.2018 р. по 23.06.2018 р., з 24.11.2018 р. по 24.05.2019 р., з 04.07.2019 р. по 10.08.2019 р., з 15.03.2020 р. по 16.10.2020 р. зараховано в одинарному розмірі.
В свою чергу на підтвердження участі в антитерористичній операції позивачем було надано:
- довідку від 15.10.2015 року №519/АТО про те, що він в період з 10.07.2015 року по 13.10.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м.Маріуполь Донецької області;
- довідку від 25.02.2016 року №201/АТО про те, що він в період з 10.07.2015 року по 11.10.2015 року та по теперішній час безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м.Маріуполь Донецької області;
- довідку від 07.07.2016 року №848 про те, що він в період з 10.07.2015 року по 13.10.2015 року, з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 13.02.2016 року по 06.07.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м.Маріуполь Донецької області;
- довідку №713 від 09.04.2021 р., виданою командиром Військової частини НОМЕР_3 , про те, що він з 31.10.2016 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_3 ;
- довідку від 12.04.2021 року №735 про те, що в період з 15.11.2016 року по 27.01.2017 року, з 03.02.2017 року по 18.04.2017 року, з 02.06.2017 року по 13.06.2017 року, з 24.10.2017 року по 30.04.2018 року він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях;
- довідку від 12.04.2021 року №735 про те, що в період з 01.05.2018 року по 23.06.2018 року, з 24.11.2018 року по 24.05.2019 року, з 04.07.2019 року по 10.08.2019 року, з 15.03.2020 року по 16.10.2020 року він безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення визначених заходів.
Для підтвердження часу проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції, відповідачу було також надано витяг з наказу (по стройовій частині) ВЧ НОМЕР_4 від 07.07.2016 року №247.
Вказаним наказом встановлено зарахувати на пільгових умовах вислугу років для призначення пенсії (один місяць служби за три місяці) рядовому ОСОБА_1 , який брав участь в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення: з 10.07.2015 року по 13.10.2015 року, з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 13.02.2016 року по 06.07.2016 року в м.Маріуполь Донецької області.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413.
Згідно із пунктом 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст.1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII до учасників бойових дій належать, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Абзацом 2 п.1 ст.8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-XII, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Стаття 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII визначає пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Відповідно до абз.7 пп.1 п.2.3 розд.II Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 року №530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
З системного аналізу норм чинного законодавства слідує, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до страхового стажу на пільгових умовах одного місяця служби за три.
Також, постановою КМУ від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», встановлено, що нарахування страхового пенсійного стажу для військовослужбовців учасників антитерористичних операцій за час їх безпосередньої участі в антитерористичній операції має здійснюватися у потрійному розмірі.
Вказана правова позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.2018 року у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 року у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 року у справі № 185/4140/17, від 16.06.2020 року у справі №185/7049/16-а.
Проте відповідачем протиправно не зараховано безпосередню участь позивача в антитерористичній операції з 10.07.2015 року по 13.10.2015 року, з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 13.02.2016 року по 06.07.2016 року, з 15.11.2016 року по 27.01.2017 року, з 03.02.2017 року по 18.04.2017 року, з 02.06.2017 року по 13.06.2017 року, з 24.10.2017 року по 30.04.2018 року, з 01.05.2018 року по 23.06.2018 року, з 24.11.2018 року по 24.05.2019 року, з 04.07.2019 року по 10.08.2019 року, з 15.03.2020 року по 16.10.2020 року із розрахунку місяць служби за три, що свідчить про порушення пенсійним органом наведених норм законодавства.
- відповідно до довідок, виданих Відокремленим підрозділом Шахта імені О.О.Скочинського (1993 р., 1995 р., 1998 р. - 1999 р., 2000 р. - 2001 р., 2009 р. - 2010 р.), оскільки вони без номера та дати реєстрації;
- відповідно до довідок, виданих в ДНР (Шахта ім.О.Ф.Засядько (2001 р. - 2009 р., 2010 р. - 2014 р.), ВОК ЛШ імені М. Горького (1999 р. - 2000 р.);
- відповідно до довідки від 21.06.2019 р. №192 (з 21.06.1999 р. по 23.08.1999 р.), виданої Державним підприємством Шахта ім. М.С. Сургая, оскільки відсутні наказ про атестацію від 12.12.1996 р. №2156 та перелік атестованих робочих місць та посад.
Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_5 , за спірні періоди містить наступні записи:
- з 07.06.1993 року по 21.09.1993 року - учень гірничого робітника по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті;
- з 24.09.1993 року по 13.06.1995 року працював гірничим робітником по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті;
- з 13.02.1998 року по 25.05.1999 року - працював гірничим робітником по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті;
- з 21.06.1999 року по 23.08.1999 року - працював гірничим робітником підземним по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем в шахті;
- з 09.09.1999 року по 24.11.1999 року - працював гірничим робітником по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті;
- з 25.11.1999 року по 06.09.2000 року - працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем під землею;
- з 25.10.2000 року по 09.08.2001 року - працював гірничим очисного забою з повним робочим днем в шахті;
- з 21.11.2001 року по 05.02.2002 року - підземний гірничий з повним робочим днем в шахті;
- з 06.02.2002 року по 10.08.2009 року - підземний гірничий очисного забою з повним робочим днем в шахті;
- з 14.08.2009 року по 12.07.2010 року - гірничий робітник очисного забою підземний з повним робочим днем в шахті;
- з 14.07.2010 року по 09.10.2014 року - підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті;
- з 27.10.2014 року по 13.03.2023 року - підземний гірничий робітник по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем в шахті.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Таким чином, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
Посилання відповідача на відсутність в уточнюючих довідках номеру та дати реєстрації порушує права позивача, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших бухгалтерських документів.
Щодо довідок, виданих в ДНР (Шахта ім.О.Ф.Засядько (2001 р. - 2009 р., 2010 р. - 2014 р.), ВОК ЛШ імені М. Горького (1999 р. - 2000 р.), суд зазначає наступне.
Дійсно, відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. №1207-VII ці довідки є недійсними і не створюють правових наслідків.
Однак, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...".
Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
З огляду на «намібійські винятки», сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, відповідач повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав позивача.
Щодо проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.
Пунктом 1, абзацом 1, 2 пункту 4, пунктами 8-10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 3, підпунктах 4.2-4.6 пункту 4, пункті 10 вказаного Порядку зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку;
Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось;
Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.
Разом з тим, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Отже, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

Позовну заяву задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 07.06.1993 року по 21.09.1993 року; з 24.09.1993 року по 13.06.1995 року; з 13.02.1998 року по 25.05.1999 року; з 21.06.1999 року по 23.08.1999 року; з 09.09.1999 року по 24.11.1999 року; з 25.11.1999 року по 06.09.2000 року; з 25.10.2000 року по 09.08.2001 року; з 21.11.2001 року по 05.02.2002 року; з 06.02.2002 року по 10.08.2009 року; з 14.08.2009 року по 12.07.2010 року; з 14.07.2010 року по 09.10.2014 року; з 27.10.2014 року по 13.03.2023 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.02.1995 року по 12.01.1998 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком №1, відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", один місяць служби за три місяці період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 10.07.2015 року по 13.10.2015 року, з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 13.02.2016 року по 06.07.2016 року, з 15.11.2016 року по 27.01.2017 року, з 03.02.2017 року по 18.04.2017 року, з 02.06.2017 року по 13.06.2017 року, з 24.10.2017 року по 30.04.2018 року, з 01.05.2018 року по 23.06.2018 року, з 24.11.2018 року по 24.05.2019 року, з 04.07.2019 року по 10.08.2019 року, з 15.03.2020 року по 16.10.2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 23.03.2023 р., з урахуванням висновків суду.
Судовий збір не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма