Справа № 500/1779/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1779/23

05 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Дерех Н.В. за

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі, відповідач-2 ), в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у харківській області від 01 грудня 2022 року № 74 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 08 липня 1985 року до 01 січня 1996 року та з 11 січня 1996 року по 24 листопада 1999 року в стаж державної служби і врахувати їх при призначені пенсії державного службовця, перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з дати звернення - 28 листопада 2022, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці №142, виданою Тернопільською районною державною адміністрацією від 28 листопада 2022 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії за віком як держслужбовцю відповідно до Закону України «Про державну службу», протиправною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та без урахуванням усіх обставин, що мають значення, оскільки я досягла передбаченого віку для переведення мене на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993, а стаж роботи у періоди згідно записів трудової книжки підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Ухвалою суду від 05.05.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, у такий спосіб: 1) визначитись із суб`єктним складом відповідачів; 2) уточнити зміст позовних вимог, зазначених у пункті 1 прохальної частини позовної заяви; 3) доплатити 1073,60 грн судового збору та подати докази такої доплати.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Від представника відповідача-1 на адресу суду надійшли відзиви на позовну заяву (вх.№7420/23 від 08.06.2023 та вх.№1287/23 12.06.2023). Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача-1 звернув увагу суду на тому, що у зв`язку з прийняттям Закону №889 було змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців. Вказав, що періоди роботи в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Просить врахувати, що періоди з 08.07.1985 по 01.01.1996 не можливо зарахувати до стажу державної служби оскільки відсутні належно оформлені згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 р. № 637 "Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" підтверджуючі документи (не коректно зроблено записи про звільнення з Підволочиського райвиконкому та прийом на роботу до Підволочиської районної державної адміністрації).

Крім цього, ухвалою суду від 22.05.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати до суду всі рішення щодо призначення пенсії позивачу.

Разом з відзивом на позовну заяву (вх.№1287/23 від 12.06.2023) представником відповідача-1 подано до суду Рішення про відмову Відділу перерахунку пенсій №4 Управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за №74 від 01.12.2022.

Ухвалу суду від 22.05.2023 про відкриття провадження у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області отримало 22.05.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Судом встановлено, що 28.11.2022 позивач звернулася до територіального органу пенсійного фонду про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"

Проте, Відділом перерахунку пенсій №4 Управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято Рішення від 01 грудня 2022 року № 74 про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку із необхідністю стажу державної служби.

Зокрема, відповідачем-2 зазначено, що в результаті аналізу наданих документів встановлено, що періоди роботи з 08.07.1985 по 01.01.1996 не можливо зарахувати до стажу державної служби, оскільки відсутні належно оформлені згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 р. № 637 "Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджуючи документи (не коректно зроблено записи про звільнення з Підволочинського райвиконкому та прийом на роботу до Підволочинської районної державної адміністрації). Отже, підтверджений документами стаж державної служби складає 7 років і 20 днів.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.12.2022 за №1900-0211-8/38032.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача-2, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №899-VІІІ, який набув чинності 01 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII - втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 25 Закону України №3723-XII установлюються такі категорії посад державних службовців: перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади; друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади; третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, інші прирівняні до них посади; четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади; сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон України №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону України №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини перша, четверта статті 15 цього Закону).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі №21-340а13, зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Також зазначена правова позиція узгоджуються з правовою позицією яка викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16а.

Разом з тим, стаття 1 Закону №3723-ХІІ визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який діяв до набрання чинності Законом №889-VІІ. Абзацами першим-третім пункту 2 цього Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Крім цього, як вже було зазначено вище, до шостої категорія посад державних службовців віднесені посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади (частина друга статті 25 Закону № 3723-ХІІ).

Статтею 48 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями, їх основні права, обов`язки, відповідальність, умови оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України «Про державну службу».

Зокрема, спірні періоди роботи позивача з 08 липня 1985 року до 01 січня 1996 року та з 11 січня 1996 року по 24 листопада 1999 року підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , відтак, такі періоди роботи, на думку суду, підлягають до зарахування у стаж роботи на посадах державної служби.

Разом з тим, вирішуючи даний спір по суті, суд враховує те, що відповідачами у справі не ставиться під сумнів достовірність даних наведених в її трудовій книжці.

Натомість, у спірному випадку, відповідач-2 відмовляючи позивачу у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", відповідач-2 посилається на відсутність належно оформлених згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 р. № 637 "Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджуючих документів (не коректно зроблено записи про звільнення з Підволочинського райвиконкому та прийом на роботу до Підволочинської районної державної адміністрації).

Отже, відповідач-2 дійшов висновку, що підтверджений документами стаж державної служби позивача складає 7 років і 20 днів.

Позаяк, суд вважає, що покликання відповідачів на не коректно зроблені записи про звільнення з Підволочинського райвиконкому та прийом на роботу до Підволочинської районної державної адміністрації, є формальними підставами, так як, позивач не може нести відповідальність на належність ведення трудової книжки роботодавцем.

При цьому, суд зазначає, що у спірному випадку відповідачем-2 не було проаналізовано спірний період з 11 січня 1996 року по 24 листопада 1999 року на відповідність зарахування до стажу державної служби при вирішенні питання про переведення позивача на державну службу, про що судом не здобуто, а відповідачами у справі не подано належних доказів.

Проте, даний період роботи з 11 січня 1996 року по 24 листопада 1999 року на переконання суду також підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Водночас, зауважує, що ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати до суду всі рішення щодо призначення пенсії позивачу, отже вирішуючи даний спір судом досліджувалось подане до суду рішення відповідача-2 від 01 грудня 2022 року № 74.

З огляду на наведені вище обставини, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 08 липня 1985 року до 01 січня 1996 року та з 11 січня 1996 року по 24 листопада 1999 року до стажу державної служби та повторно розглянути питання про переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з дати звернення - 28 листопада 2022, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідці №142, виданою Тернопільською районною державною адміністрацією від 28 листопада 2022 року, суд зазначає наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Із системного аналізу вказаних норм слідує, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, зазначені вимоги, на думку суду, є передчасними та не підлягають до задоволення, адже Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснено зарахування періодів роботи з 08 липня 1985 року до 01 січня 1996 року та з 11 січня 1996 року по 24 листопада 1999 року, до стажу державної служби, а також не переведено на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку частини третьої ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 01 грудня 2022 року № 74 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 08 липня 1985 року до 01 січня 1996 року та з 11 січня 1996 року по 24 листопада 1999 року до стажу державної служби та повторно розглянути питання про переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 05 липня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 );

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: пл.Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м.Харків, Харківська область, 61000 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.