Справа № 560/10409/23
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 липня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л.

за участі секретаря судового засідання - Коновчук Т.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -Долобанько Л.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Крупи Олександра Володимировича про визнання рішення, бездіяльності та дій протиправними, визнання незаконним й протиправним розпорядження, скасування розпорядження та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Крупи Олександра Володимировича, в якому просить:

1. визнати рішення, бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України, у Хмельницькій області та начальника цього управління Крупи Олександра Володимировича протиправними щодо:

1.1. ненадсилання позивачу розпорядження ГУ ПФУ від 20.10.2022 р.;

1.2. ігнорування вимог до змісту і форми індивідуального розпорядчого документа при винесенні розпорядження від 20.10.2022 р. на виконання рішення суду №2а-35/10 від 03.02.2010 р. та додаткового від 08.04.2010 р., що передбачені вимогами Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації»;

1.3. незазначення дати введення даних про заробіток позивача у формат програмного продукту, що названий ГУ ПФУ Розрахунок (замість назви «розпорядження»), за яким визначено індивідуальний коефіцієнт зарплати позивача і середня зарплата для обчислення пенсії за віком, що використані при винесенні розпорядження ГУПФУ від 20.10.2022 р. р.;

1.4. непроведенні призначення (перерахування) пенсії позивача за віком згідно з законодавчим визначенням пенсії за віком за ч. 1 ст. 27 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ненаведення у розпорядженні складових формули ст. 27 Закону у розрізі місяців і років до і після збільшення індивідуального коефіцієнта зарплати позивача та невизначенні різниці між розрахованим розміром новопризначеної пенсії за віком і фактично отриманою пенсією за віком за період з 01.04.2006 р. по 31.01.2010 р.;

2. визнати незаконним й протиправним розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 20.10.2022 р. таким, що видано з ігноруванням вимог стст. 40, 27, 44 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при перерахуванні пенсії за віком за новим збільшеним заробітком;

3. скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 20.10.2022 р..;

4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області:

4.1. прийняти розпорядження згідно з вимогами стст. 40, 27, 44 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», забезпечивши повну викладку алгоритму перерахування, у т.ч. розрахунок-розпорядження індивідуального коефіцієнта моєї зарплати (ІКЗ) і мого середнього заробітку для обчислення пенсії за віком, з обов`язковим зазначенням дати введення нових дійсних даних про мій заробіток у розрахунку-розпорядженні індивідуального коефіцієнта зарплати і середнього заробітку для обчислення пенсії за віком, виходячи із дати перерахунку 20.10.2022 р..;

4.2 з обов`язковим наведенням у розпорядженні - розрахунку усіх вихідних даних до і після перерахунку пенсії за віком згідно з формулою ч. 1 ст. 27 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з наведенням визначених сум пенсії за віком до і після перерахунку та сум доплат до раніше виплаченої пенсії за віком як різниці між пенсією за віком після перерахунку і до перерахунку у розрізі місяців за період: з 01.04.2006 р. по 31.01.2010 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників яка враховується для обчислення пенсії у 2022 році і становила 13 376,21 грн., тобто середня за три попередніх роки;

5. зобов`язати відповідачів згідно зі ст. 56 Конституції України відшкодувати заподіяну мені моральну шкоду, яку я оцінюю у розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень, заподіяну мені протиправними рішенням, діями та бездіяльністю, грубими порушеннями моїх прав;

6. відповідно до ч. 9 ст. 249 КАС України вчинити подання окремою ухвалою до прокуратури для перевірки ознак злочинів за фактами умисного тривалого невиконання рішення Хмельницького міськрайонного суду №2а-35/10, зловживання службовими повноваженнями Крупою О.В. для розгляду вчинених ним злочинів проти охоронюваних законом моїх прав і свобод в окремій кримінальній справі;

7. у разі задоволення позову відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання цього рішення.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.06.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.07.2023.

Начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Крупа Олександр Володимирович у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 06.07.2023, без його участі.

У підготовчому засіданні позивач заявив усну заяву про відвід судді.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що сьогодні вранці відкрив комп`ютер, щоб перечитати позов, зробити певні підготовчі дії, і побачив, що на електронний суд надійшло повне рішення суду у справі 1705, яке ухвалювалося десять днів тому. І побачив, що це повне рішення надійшло у другій половині дня, сьогодні це побачив. Тому позивач не зміг підготувати письмову заяву про відвід, але оскільки не зацікавлений у зволіканні з розглядом справи, має право заявити відвід усно. Позивач заявляє відвід, оскільки з огляду на рішення, яке прочитав сьогодні, повне рішення у справі 1705, зрозумів, що суддя Фелонюк, аби відмовити у позові вдалася до тотальних, наголошує тотальних, фальсифікацій. Коли позивач прочитав це рішення, то це зовсім не його позов, там немає відповіді на його аргументи. Тобто там абсолютно відсутня квінтесенція позову, що орган влади не зобов`язаний виконувати навіть постанову Кабміну, якщо вона, ця постанова Кабміну, суперечить закону, базовому чи закону взагалі. При цьому не вимагається, щоб така постанова Кабміну була визнана не конституційною чи була скасована шляхом звернення до суду. На цьому позивач наголошував і в позові, і в додаткових поясненнях. Тобто це проходило червоною ниткою через увесь позов. Проте в повному рішенні, яке позивач сьогодні прочитав, взагалі відсутня ця визначальна обставина. Позивач наголошує, що був вкрай обурений, що суддя, яка дуже ретельно дотримувалася норм процесуального закону при проведенні підготовчого засідання та при проведенні слухання справи по суті, наскрізь проігнорувала його обґрунтування. Таке рішення категорично не відповідає ні статті 242 (рішення має бути законним і обґрунтованим), ні статті 246 (суд має дати відповідь на кожен аргумент, на який посилається одна або інша сторона, на доведення чи спростування обставин) Кодексу адмінсудочинства. Також у рішенні суду відсутня практика Конституційного Суду України і Верховного Суду, на яку є посилання в позові. Позивач вважає рішення суду 1705 не рішенням, а профанацією. Зазначає, що знає предмет, працював в галузі права, нагороджений ордером за свою роботу. Позивач категорично не вірить, що суддя не може не знати наведених норм. Тому суддя, випустивши рішення 1705, діє абсолютно упереджено, абсолютно протиправно з ознаками кримінальних правопорушень. Така тотальна упередженість зумовлює категоричну недовіру судді Фелонюк, а якщо особа не довіряє, навіть якщо це видима неупередженість, як зазначено в одному рішенні Європейського суду, то суд зобов`язаний задовольнити заяву про відвід. Позивач зазначає, що навів лише один аргумент, а там ще щодо дати отримання, вихідних днів, і не надіслання на п`ятий день, що є маніпуляцією рішенням.

Представник відповідача у підготовчому засіданні зазначив, що заперечує щодо задоволення заяви позивача, як неаргументованої.

Позивач зазначає, що не бажає подавати письмову заяву про відвід. Також вказав, щоб суд не писав, що ОСОБА_1 заявила клопотання, бо вона не задоволена рішенням суду, бо вона так не заявляє. Якби рішення було обґрунтованим, якби там були відповіді на аргументи позивача, а їх просто немає. Наскрізь відсутня квінтесенція обґрунтування звернення позивача до суду.

Щодо заяви позивача про відвід, суд зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з статями 126, 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (частина 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вказане положення узгоджується з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Заява позивача не містить посилання на жодну з обставин, вказаних в статтях 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Фелонюк Д.Л. у результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді цієї справи, у матеріалах справи та доводах позивача про відвід відсутні.

Враховуючи не обґрунтованість підстав для відводу судді Фелонюк Д.Л., суд дійшов висновку, що заява про відвід судді не належить задоволенню.

Керуючись статтями 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фелонюк Діани Леонідівни відмовити.

Адміністративну справу №560/10409/23 передати для вирішення питання про відвід судді, що визначається у порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк