Справа № 320/18370/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

при секретарі - Олешко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРІМАТЧ" про стягнення коштів за податковим боргом, -

ВСТАНОВИЛА:

05 травня 2023 року о 10:40 год. позивач - ГУ ДПС у м. Києві звернувся до Київського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРІМАТЧ", якою просив стягнути кошти за податковим боргом на суму податкового боргу 160 792 912,47 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві, поданої в порядку ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням уточненої апеляційної скарги, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року та прийняти нове, яким заяву Головного управління ДПС у м. Києві в порядку ст. 283 КАС України задовольнити.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, водночас рішення суду є необґрунтованим.

Звернув увагу суду на ту обставину, що наявність спору про право не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви контролюючого органу, оскільки дана обставина повинна враховуватись судом до відкриття провадження. Крім того податкова вимога є рішення суб`єкта владних повноважень, а тому її оскарження є запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідною заявою, не є спором про право.

Додатково зазначив, що відмова в перерахуванні коштів за заявами відповідача не є предметом розгляду даної справи та не повинно розглядатися судом.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки товариство 24 травня 2023 року звернулось до Державної податкової служби України зі скаргою про скасування податкової вимоги ГУ ДПС у м. Києві від 13 квітня 2023 року №0-2615 та 01 червня 2023 року з позовною заявою до Київського окружного адміністративного суду про зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві вчинити дії з відображення заліку надміру сплачених сум податків в рахунок погашення заборгованості, визнання протиправною та скасування вимоги від 13 квітня 2023 року №0-2615 та рішення про опис майна від 13 квітня 2023 року №0-2615, що свідчить про наявність спору про право.

Додатково зазначив, що ТОВ "ПАРІМАТЧ" є добросовісним платником податків та вживає всіх необхідних дій для сплати самостійно визначених грошових зобов`язань, проте в силу Указу Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", відповідач не в змозі скористатися власними коштами та активами для погашення узгодженого грошового зобов`язання. Водночас, термінове звернення податкового органу до суду з заявою в порядку ст. 283 КАС України без врахування існуючого на даний момент законодавчого механізму перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, надміру зарахованих до відповідних бюджетів, внаслідок чого грошове зобов`язання/податковий борг відповідача було б погашено повністю, свідчить про порушення позивачем основних принципів податкового законодавства, у тому числі в частині рівності усіх платників перед законом та недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРІМАТЧ" (ідентифікаційний код 43363902, місцезнаходження: м. Київ, проспект Миколи Бажана, буд. 14 А, офіс 26) зареєстроване в якості юридичної особи 22 листопада 2019 року, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як платник податків відповідач перебуває на обліку (за основним місцем податкового обліку) у Державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДПС у Київській області.

Відповідно до даних інформаційної системи оперативного обліку платежів, яка забезпечує податковий орган інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами, за відповідачем рахується податковий борг за платежами: єдиний податок - у сумі 47 335 139,47 грн.; податок на дохід від букмекерської діяльності та азартних ігор (у тому числі казино) - у сумі 113 457 773,00 грн.

У березні 2023 року відповідачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з єдиного податку за лютий 2023 року, відповідно до якої платником податків самостійно визначено розмір податкового зобов`язання за вказаним платежем у сумі 47 376 700,86 грн.

Узгоджене податкове зобов`язання у визначений п. 57.1 ст. 57 та пп. 9.6 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України строк сплачено відповідачем частково у сумі 41 561,39 грн. Залишок несплаченого узгодженого податкового зобов`язання у сумі 47 335 139,47 грн. платником податків до бюджету не перераховано.

13 квітня 2023 року ГУ ДПС у м. Києві винесено вимогу № 0-2615 про сплату боргу у сумі 47 335 139,47 грн, яку надіслано рекомендованим поштовим відправленням відповідачу та отримана останнім 24 квітня 2023 року.

У подальшому відповідачем подано до податковому органу податкову декларацію з податку на прибуток за I квартал 2023 року, відповідно до якої платником податків самостійно визначено розмір податкового зобов`язання за платежем податок на дохід від букмекерської діяльності та азартних ігор (у тому числі казино) у сумі 148 462 707,00 грн.

У строки, передбачені п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, узгоджене грошове зобов`язання за наведеним вище видом платежу відповідачем сплачено частково за рахунок переплати у сумі 35 004 934,00 грн. У свою чергу залишок несплаченого узгодженого податкового зобов`язання у сумі 113 457 773,00 грн платником податків до бюджету не перераховано.

У зв`язку з наявністю у відповідача податкового боргу позивач звернувся до суду з заявою в порядку ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України з метою його стягнення.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскарження відповідачем до контролюючого органу вищого рівня вимоги про сплату боргу є використанням встановленого законодавством механізму захисту, спрямованого на відновлення порушеного права, а його незгода з залишенням без розгляду та без виконання заяв про перерахування надміру сплачених коштів на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, а також із бездіяльністю податкового органу стосовно погашення частини податкового боргу за рахунок переплати (без заяви платника податків) свідчить про наявність спірних аспектів, які потребують вирішення та не підтверджують беззаперечності застосування спеціального заходу (в даному випадку - стягнення коштів за податковим боргом).

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, податковий (звітний) період, дорівнює календарному місяцю.

Відповідно до пп. 9.7 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для місячного податкового (звітного) періоду, крім випадків, передбачених цих пунктом.

Згідно з пп. 9.6 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 9.7 цього пункту для подання податкової декларації.

Згідно з пп. 141.5.1 п. 141.5 ст. 141 ПК України суб`єкти, що здійснюють букмекерську діяльність, азартних ігор (у тому числі казино) одночасно з податком на прибуток за ставкою, визначеною у пункті 136.1 статті 136 цього Кодексу, сплачують податок на дохід за ставками, визначеними у підпунктах 136.4.1, 136.4.2 пункту 136.4 статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 134.1.5 п. 134.1 ст. 134 та п. 136.5 ст. 136 ПК України податок на дохід операторів, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), крім доходу, отриманого від азартних ігор з використанням гральних автоматів, зменшеного на суму виплачених виплат гравцю, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.5 статті 141 цього Кодексу, є частиною податку на прибуток.

Пунктом 137.4 ст. 137 ПК України визначено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік.

Згідно з пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України за базовий звітний період, що дорівнює календарному кварталу, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається податковим боргом платника податків.

Відповідно до ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу (п. 59.1).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4).

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59. 5).

Пунктом 60.1 ст. 60 ПК України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняту податкову вимогу; контролюючий орган зменшує суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п. 95.1).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2).

Як вірно зазначено судом першої інстанції стягнення коштів з метою погашення податкового боргу здійснюється, у тому числі у судовому порядку, у разі, якщо платник податків не вживає самостійних заходів, направлених на зменшення абсолютного значення податкового боргу.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є, зокрема, суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено, зокрема:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 ст. 43 цього Кодексу.

Представник відповідача зазначив, що в силу Указу Президента України від 10 березня 2023 року № 145/2023, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 10 березня 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", відповідач не в змозі скористатися власними коштами та активами для погашення узгодженого грошового зобов`язання. Крім того 20 березня 2023 року з метою використання визначеного п. 87.1 ст. 87 ПК України права на погашення податкового боргу з єдиного податку за рахунок переплати з іншого податку відповідачем подано податковому органу відповідну заяву.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 29 березня 2023 року №21971/6/26-15-24-01-01-10 заяву позивача від 20 березня 2023 року залишено без виконання.

13 квітня 2023 року ГУ ДПС у м. Києві винесено вимогу № 0-2615 про сплату боргу у сумі 47 335 139,47 грн, яку надіслано рекомендованим поштовим відправленням відповідачу та отримано останнім 24 квітня 2023 року.

Також у травні 2023 року, після самостійного нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи за I квартал 2023 року та у зв`язку з відсутністю можливості оплати визначеного зобов`язання власними коштами та майном, окрім тих, що сплачені до бюджету надмірно, підприємством подано заяви від 11 травня 2023 року №14333695, №14326814 та 15 травня 2023 року №15071274 щодо зарахування надміру сплачених податків на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, що є предметом розгляду у даній справі.

Головне управління ДПС у м. Києві листами від 22 травня 2023 року №41902/6/26-15-24-01-01-10, №41902/6/26-15-24-01-01-10 від 25 травня 2023 року №42804/6/26-15-04-05-07 повідомило про залишення без виконання заяв товариства.

24 травня 2023 року відповідачем засобами електронного зв`язку подано до Державної податкової служби України скаргу на вимогу від 13 квітня 2023 року № 0-2615, яка зареєстрована контролюючим органом 25 травня 2023 року.

Крім того відповідач через систему "Електронний суд" 01 червня 2023 року звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом яким просив:

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві вчинити дії з відображення заліку надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 47 335 139,47 грн. в рахунок сплати єдиного податку за лютий 2023 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві вчинити дії з відображення заліку надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14 237 813,54 грн. в рахунок сплати податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності та азартних ігор (у тому числі казино), за перший квартал 2023 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві вчинити дії з відображення заліку надміру сплаченого військового збору у розмірі 5 134 761,00 грн. в рахунок сплати податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності та азартних ігор (у тому числі казино), за перший квартал 2023 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві вчинити дії з відображення заліку надміру сплаченого податку на прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 9 106 322,21 грн. в рахунок сплати податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності та азартних ігор (у тому числі казино), за перший квартал 2023 року;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 квітня 2023 року № 0-2615;

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна від 13 квітня 2023 року № 0-2615.

Наведені вище обставини, на думку представника відповідача, свідчать про те, що заявлені позивачем вимоги не можуть бути вирішені за допомогою спеціальної ("безспірної") форми судового провадження, передбаченої ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в такому випадку процедурна обмеженість розгляду, що зумовлена терміновістю, не може превалювати над дотриманням належних гарантій судового захисту, які забезпечує загальне позовне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо:

1) зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках/електронних гаманцях платника податків;

2) підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків;

3) надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі;

4) зобов`язання керівника підприємства провести інвентаризацію основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися цим підприємством разом із товарами, які були поміщені у відповідний митний режим;

5) стягнення коштів за податковим боргом;

6) зобов`язання платника податків, який має податковий борг, укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості цього платника на податковий орган;

7) встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України.

Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що наявність спору про право не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви контролюючого органу, оскільки дана обставина повинна враховуватись судом до відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Частиною 5 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що наявність спору про право не може бути обставиною для відмови у задоволенні заяви ГУ ДПС у м. Києві в порядку ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки дана обставина повинна враховуватись судом до відкриття провадження.

Згідно з висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду викладеними у постанові від 23 лютого 2023 року по справі №640/17091/21 за змістом ст. 283 КАС України після відкриття провадження у справі за відповідною заявою суд першої інстанції може або її задовольнити, або відмовити у її задоволенні. Закриття судом першої інстанції провадження на підставі ст. 238 КАС України для цієї категорії справ не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ГУ ДПС у м. Києві в порядку ст. 283 КАС України суд першої інстанції зазначив, що оскарження відповідачем до контролюючого органу вищого рівня вимоги про сплату боргу є використанням встановленого законодавством механізму захисту, спрямованого на відновлення порушеного права, а його незгода з залишенням без розгляду та без виконання заяв про перерахування надміру сплачених коштів на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, а також із бездіяльністю податкового органу стосовно погашення частини податкового боргу за рахунок переплати (без заяви платника податків) свідчить про наявність спірних аспектів, які потребують вирішення та не підтверджують беззаперечності застосування спеціального заходу (в даному випадку - стягнення коштів за податковим боргом).

Також апелянт посилаючись на висновки Верховного Суду викладені в постановах від 23 лютого 2023 по справі №640/17091/21 та від 12 квітня 2023 року по справі №380/6993/22 про те, що у справах за заявою контролюючого органу, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України, заперечення платника податків щодо правомірності проведення податкової перевірки, які полягають у оскарженні відповідного наказу про її проведення чи дій контролюючого органу при її проведенні, не можуть розглядатися як "спір про право" зазначив про тотожність понять "наказ про проведення перевірки" та "податкова вимога".

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1).

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п. 56.2).

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (п. 56.3).

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.15).

Отже враховуючи положення ст. 56 ПК України колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про тотожність понять "наказ про проведення перевірки" та "податкова вимога".

На переконання суду апеляційної інстанції у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору, оскільки така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Зважаючи на положення вказаних вище норм податкового законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскарження відповідачем до контролюючого органу вищого рівня вимоги про сплату боргу є використанням встановленого законодавством механізму захисту, спрямованого на відновлення порушеного права, водночас незгода відповідача з залишенням без розгляду та без виконання заяв про перерахування надміру сплачених коштів на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу, а також з бездіяльністю податкового органу стосовно погашення частини податкового боргу за рахунок переплати (без заяви платника податків) свідчить про наявність спірних аспектів, які потребують вирішення та не підтверджують беззаперечності застосування спеціального заходу передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 283 КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку