Справа № 640/16578/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Київ №640/16578/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.08.2019 №UA100000//2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської міської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.08.2019 №UА10010/2019/00887.

Підстави позову: - заявлена декларантом митна вартість імпортованого автомобіля визначена за основним методом та підтверджена необхідними документами; - за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем автомобіля за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого згідно з митною декларацією від 19.07.2019 №UА100110/2019/143476; - рішення про коригування митної вартості товарів не містить ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару; - відповідач не врахував, що транспортний засіб мав пошкодження, що підтверджується висновком експертного дослідження від 05.08.2019 №21594/19-54, складовою якого є ремонтна калькуляція щодо вартості відновлювальних робіт транспортного засобу, яка складає 42719,17 грн., а також додатковим аркушем до акта про проведення митного огляду товарів №UA20903/2019/49292; - відповідач в порушення ст. 58 МК України визначив митну вартість за резервним методом без достатніх підстав для цього.

Інших заяв по суті справі від учасників справи до суду не надійшло.

Ухвала про відкриття провадження у справі та позовні матеріали повернулись без вручення відповідачу з незалежних від суду причин (згідно з довідкою пошти від 28.11.2019 - за закінченням терміну зберігання), відтак, вважаються врученими належним чином. Відповідач відзив на позов не подав, що згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується судом як визнання позову.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Згідно з митною декларацією від 24.07.2019 №1000010/2019/342601 позивач подав до митного оформлення придбаний ним автомобіль, бувший у використанні, після ДТП, марки SKODA; модель - OKTAVIA; номер кузова/VIN № НОМЕР_1 ; об`єм двигуна 1598 см3; тип двигуна - дизельний; номер двигуна - невизначений; кількість місць - 5, в тому числі місце водія; колісна формула 4x2; календарний рік виготовлення - 2017; модельний рік виготовлення - 2017; торгівельна марка - SKODA; країна виробництва - CZ; виробник - Skoda Auto AS, за заявленою митною вартістю 60700 DKK (курс валюти - 3,835633 грн.; вартість у гривні - 232822,92 грн.).

Для митного оформлення подано документи, вказані в гр.44 митної декларації, а також у картці відмови від 05.08.2019 №UА10010/2019/00887, зокрема:

1) рахунок-фактуру (інвойс) від 19.07.2019 №433922;

2) акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні) від 24.07.2019 №UА20903/2019/49292;

3) cвідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 16.05.2019 №18403698;

4) висновок про проходження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом від 16.05.2019 №18403698;

5) інші некласифіковані документи - Він код 24.04.2019;

6) паспортний документ фізичної особи від 30.07.2002 №СО917650.

Як пояснено у позовній заяві та не заперечувалось відповідачем, Київською міською митницею ДФС повідомлено декларанту, що подані документи не містять усіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортований товар, а зокрема, до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу), запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення); 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи); 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 4) інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за власним бажанням).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару на вимогу органу доходів і зборів декларантом надано:

1) копію експортної декларації від 24.07.2019 №19DK00310021CA2B55;

2) висновок автотоварознавчого дослідження щодо вартісних та якісних характеристик товару від 05.08.2019, відповідно до якого митна вартість спірного автомобіля становить 8079,26 євро (по курсу 27,97806 = 226047,22 грн.), з урахуванням вартості відновлюваного ремонту та без врахування втрати товарної вартості.

Позивач проінформував митницю про неможливість надання інших документів.

Відповідач ці документи не врахував, прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 05.08.2019 №UА10010/2019/00887 та виніс рішення про коригування митної вартості товарів від 05.08.2019 №UA100000//2, яким визначив митну вартість оцінюваного товару за резервним методом на рівні 96874 DKK (вартість у гривні - 371573,11 грн.). При цьому відповідачем в якості джерела інформації використано митну декларацію від 19.07.2019 №UA100110/2019/143476 та інформацію з мережі Інтернет щодо подібних товарів.

Як зазначено у позовній заяві та не заперечувалось відповідачем, прийняте рішення Київською міською митницею ДФС обґрунтовано тим, що декларантом не надано банківські платіжні документи щодо здійснення передплати, які б дали змогу перевірити суму оплати за товар, чи дотримано умови постачання товару та чи відповідає сплачена сума ціні товару у інвойсі.

Представником декларанта подано нову декларацію від 06.08.2019 №UA100010/2019/344820, в якій відображено відстрочену сплату різниці між сумою митних платежів, визначених декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, після чого товар випущено у вільний обіг.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються правомірності картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Згідно із ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1). Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч. 2).

Частиною 1 ст. 57 глави 9 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Цією ж статтею визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4). У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5). Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6). Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7). У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8).

Як визначено в ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Водночас, як визначено у ч. 5 ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, згідно ч. 2 цієї статті, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2). За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у т.ч. невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з пере-ліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у т.ч. невірно визначено митну вартість товарів.

При вирішенні справи суд враховує висновки Верховного Суду:

- у постанові від 25.02.2020 №260/718/19 про те, що вимоги ч.ч. 3, 4 ст. 53 та ч. 2 ст. 58 МК України зобов`язують орган доходів і зборів зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника;

- у постанові від 20.03.2020 №480/3807/18 про те, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення; така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом); якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- у постанові від 03.04.2018 №809/322/17 про те, що квитанція або платіжне доручення свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар; тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару;

- у постанові від 04.06.2020 №1.380.2019.001823 про те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару; умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості; згідно з ч. 7 ст. 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно); за наявності документів, що достовірно підтверджують митну вартість задекларованого товару, сама по собі оплата готівкою коштів та проставлення про це відмітки на інвойсі (рахунку-фактурі) за відсутності доказів підроблення відомостей та недоведеності обставин порушення вимог законодавства при придбанні певного товару недодання до митного оформлення касового ордеру, касового чеку чи іншого документа про прийняття визначеної суми готівкою не може класифікуватися як обставина, що свідчить про штучне формування позивачем показників митної вартості;

- у постанові від 17.07.2019 у справі №809/872/17 про те, що наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів; витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України; ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (платіжних або інших бухгалтерських), за відсутності належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом за відсутності цих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару;

- у постанові від 23.07.2019 у справі №1140/3242/18 про те, що оскільки поданий на митне оформлення транспортний засіб є уживаним та інформація про технічний стан останнього за наслідками відповідної експертизи не подавалась для оцінки програмним комплексом SCHWACKE, відсутні підстави вважати, що зазначена у витязі інформація щодо вартості автомобіля є об`єктивною;

- у постанові від 15.06.2021 у справі №804/2584/16 про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчать про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Поданий декларантом до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) (FACTURA) від 19.07.2019 №433922 містить необхідні відомості про оцінюваний товар (SKODA OKTAVIA; номер кузова/VIN № НОМЕР_1 ; 2017р.в.; стан - авто після ДТП), суму до сплати - 60700 DKK (8200 Євро), умови оплати - сума до сплати виплачується готівкою, найменування та контакти покупця (позивач) і продавця (Gedsted Autohandel A/S; Norrevangen 15, DK-9631 Gedsted).

Доводи відповідача щодо ненадання до митного оформлення банківських платіжних документів є необґрунтованими і відхиляються судом, з мотивів наведених вище висновків Верховного Суду, а зокрема, про те, що прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак, ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення, не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Отже, декларант подав відповідачу документ, який підтверджував платіж, який був здійснений позивачем продавцю, та числове значення заявленої митної вартості товару. При цьому суд враховує, що оплату позивачем здійснено готівкою.

Таким чином, не надання декларантом банківських платіжних документів не свідчить про неповноту та/або недостовірність зазначених декларантом відомостей про митну вартість товару, й за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом не могло бути підставою для коригування митної вартості товару згідно з ч. 1 ст. 55 МК України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач не спростував дійсність поданих до митного оформлення документів та наявність необхідних відомостей про числове значення митної вартості, а також можливість перевірити згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 МК України вартість операції з купівлі-продажу товару на підставі наданих позивачем документів. Відповідач не довів наявність передбачених ч. 6 ст. 54 і ч. 1 ст. 55 МК України підстав, за яких митниця могла відмовити позивачу в митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю та прийняти рішення про коригування митної вартості товарів.

Підсумовуючи, суд зазначає, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 05.08.2019 №UA100000//2, а також картка відмови від 05.08.2019 №UА10010/2019/00887 не відповідають вимогам МК України, є необґрунтованими та призвели до переплати позивачем до бюджету митних платежів і ПДВ, тому вимоги про визнання їх протиправними і скасування належить задовольнити.

Отже, позов належить задовольнити повністю.

Згідно із ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в чинній на дату звернення до суду редакції) за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову:

- немайнового характеру судовий збір сплачується за ставкою, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.);

- майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9605 грн.).

В ухвалі від 09.09.2019 про залишення позовної заяви без руху судом помилково визначено, що у позові об`єднано дві вимоги немайнового характеру, тоді як заявлені в рамках даної справи позовні вимоги мають одночасно майновий та немайновий характер.

При здійсненні розрахунку судового збору, який необхідно було сплатити позивачу, суд виходить з розміру різниці між митною вартістю, що задекларована позивачем, та митною вартістю, що відкоригована оскаржуваним рішенням. Такий підхід суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 31.01.2019 у справі №814/1045/16.

Згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів позивачу відкориговано розмір митної вартості товару з 232822,92 грн. до 371573,11 грн. Різниця між цими показниками становить 138750,19 грн. Відтак, належний до сплати за звернення до суду з цим позовом в частині оскарження рішення про коригування митної вартості товарів судовий збір становить 1387,50 грн. (138750,19 грн. х 1%). Загальна сума судового збору рівна 2155,90 грн. (1387,50 грн. + 768,40 грн.). Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1536,80 грн., що на 619,10 грн. менше, ніж необхідно.

Тобто, позивачем недоплачено на рахунок суду судовий збір у сумі 619,10 грн. Доказів доплати визначеної суми судового збору на рахунок суду станом на час прийняття судового рішення позивачем не надано.

Виходячи із наведеного, з огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст. 139 КАС України судовий збір у сумі 619,10 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва.

Натомість сплачений позивачем судовий збір в сумі 1536,80 грн. підлягає стягненню з Київської митниці Держмитслужби на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов ОСОБА_1 повністю.

2. Визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.08.2019 №UA100000//2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.08.2019 №UА10010/2019/00887.

3. Стягнути з бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1536,80 грн. (одна тисяча п"ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва судовий збір у сумі 619,10 грн. (шістсот дев"ятнадцять гривень 10 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Київська митниця Держмитслужби;

03124, м. Київ, б-р Вацлава Гавела, 8-а; .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко