Справа № 346/1564/23
Суддя: Яремин М. П.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/1564/23
Провадження № 2-а/346/33/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Івасів В.В.

представника позивача адвоката Волосянка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою від 06.03.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн. В даній постанові вказано, що того дня о 23:24 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак « НОМЕР_1 », та не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у реєстраційному документі на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 «а» ПДР України.

З даною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач вказує, що 05.03.2023 року близько 23:30 год. в с. Глибока Коломийського району Івано-Франківської області він, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак « НОМЕР_1 », був зупинений працівниками поліції через порушення обмежень встановленої комендантської години. На вимогу останніх, він пред`явив посвідчення водія в застосунку Дія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після проведення поверхневого огляду, йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння, після проходження якого відносно нього складено протокол за керування транспортним засобом в стані сп`яніння. Працівник поліції також пояснив йому, що буде складена постанова по справі про адміністративне правопорушення за те, що він під час зупинки не увімкнув в автомобілі аварійну світлову сигналізацію. Згодом він дав йому підписати видрукуваний зі спеціального пристрою документ, на що останній погодився. Однак, як з`ясувалось, поліцейський склав відносно нього оскаржувану постанову. Будь-яких зауважень до пред`явлених ним документів в застосунку Дія поліцейський не висловлював; жодної із визначеної у Законі України Про Національну поліцію підстав для зупинки транспортного засобу не назвав; приймаючи рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, не повідомив, що ним здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення та не надав будь-яких доказів на підтвердження його вини у його вчиненні; не роз`яснив права, передбачені Конституцією України та КУпАП, та не забезпечив умов для їх реалізації, зокрема, право користуватися юридичною допомогою, давати особисті пояснення, знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання тощо.

Тому позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Волосянко Р.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить ці вимоги задовольнити, а також зазначив, що на долученому до відзиву представником відповідача відеозаписі відсутні докази вчинення позивачем правопорушення та наявність підстав для складання оскаржуваної постанови. Так, на відео зафіксовано о 02:54 год. вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, однак, не йде мова про наявність чи відсутність документу щодо реєстрації транспортного засобу, а лише видимість складання протоколу за ст. 130 КУпАП. Крім того, поліцейський, тримаючи в руках якусь постанову та надаючи її позивачу, зазначає, що вона стосується відсутності полісу, а не реєстраційного документу на транспортний засіб. Відповідачем ні на місці складання постанови, ні під час судового розгляду не надано доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 22.05.2023 року представник відповідача Шумило С.Я. надіслав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що 06.03.2023 року близько 23:24 год. на автодорозі «Н-10» зі сполученням Стрий - Івано-Франківськ Чернівці Мамалига (137 км.) екіпажем УПП в Івано-Франківській області на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію за порушення обмежень встановленої комендантської години зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу працівники поліції, підійшовши до водія, представилися, проінформували водія про причину зупинки та висловили законну вимогу пред`явити документи, передбачені пп. «а», «б», «ґ» п.2.1 ПДР України. ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія у застосунку Дія , однак, не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому, після складання щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівником поліції Стойко А.В. проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст.126 КУпАП, ознайомлено його з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, заслухано його усні пояснення, винесено оскаржувану постанову з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., з якою його ознайомлено, роз`яснено її порядок виконання та оскарження, вручено йому її копію. Оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Також вказав, що сума судових витрат позивача в розмірі 5 000 грн. є необґрунтовано завищеною, оскільки обов`язок доказування правомірності своїх дій в даній категорії справ покладається на сторону відповідача, позивач не несе витрати для доказування своєї невинуватості. У зв`язку з цим позивач намагається компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань розмір витрат, які ним не понесені.

Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6637052 від 06.03.2023 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. В цій постанові вказано, що 05.03.2023 року о 23:24 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», номерний знак « НОМЕР_1 », та не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у реєстраційному документі на транспортний засіб, чим порушив п.2.4 «а» ПДР України (а.с. 17).

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Як встановлено ч. 1, 3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Лише фіксація саме вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а не притягнення до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом у справі.

Відповідно до практики Верховного Суду приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанова від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17).

Відповідачем в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано відеозаписи з бодікамери поліцейського, при цьому в оскаржуваній постанові вказано, що останньої додаються відео з нагрудної камери 471517, однак, в переліку наданих файлів такого (відео), що містить інформацію щодо здійснення фото- або відеофіксації правопорушення, яке ставиться у вину позивачу, технічного запису, яким здійснено таку відеофіксацію, не долучено. Доданий до відзиву на позовну заяву оптичний диск із записом відеофіксації не містить інформації щодо розгляду справи відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП та винесення оскаржуваної постанови, а стосується факту складання та оголошення змісту протоколу за ст. 130 КУпАП. При цьому, поліцейський на відео зазначає, що постанова винесена з приводу не пред`явлення полісу страхування.

Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Відповідно до правил ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем саме вказаного адміністративного правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем вказаний обов"язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 536,80 грн., що стверджується відповідною квитанцією від 25.04.2023 року (а.с. 14), які відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного, та ст.ст. 251, 252, 280, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 12, 19-20, 77, 139, 244-246, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6637052 від 06.03.2023 року, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Стойком Андрієм Васильовичем, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Повний текст рішення складено 07 липня 2023 року.

Суддя Яремин М. П.