Справа № 120/6417/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6417/23

Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

06 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , в якому просив скасувати постанову відповідача від 08.05.2023 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 71392841.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що із постановою про накладення штрафу від 08.05.2023 не погоджується, мотивуючи її протиправність тим, що розмір пенсії яка перерахована із 01.01.2022 та виплачується стягувачу становить 27910,91 грн (в той час коли максимальний розмір пенсії у 2022 складав 19340,00 грн). Головне управління акцентує увагу на тому, що при перерахунку пенсії стягувачу не застосовано обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 08.05.2023 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 71392841.

Стягнуто на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченими ст.ст.300, 304 КАС України, не скористалися та не подали відзиви на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 червня 2023 року вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, з січня 2022 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, призначену згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ.

Вказана пенсія була призначена в розмірі 80% від сум грошового забезпечення, як інваліду війни 2 групи, а її розмір склав 26120,31 грн.

Однак виплачуючи пенсію, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вирішило обмежити її максимальним розміром (10 мінімальних пенсій за віком), а тому сума пенсії, що виплачувалася із 01.01.2022 становила 19340 грн.

Нормативною підставою для визначення максимального розміру пенсії стали ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та Закон України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за № 3668-VI.

Пенсіонер не погодився із обмеженням його пенсії максимальним розміром та звернувся до суду, внаслідок чого виникло судове провадження у справі № 120/2422/22-а.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.05.2022 у справі № 120/2422/22-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.01.2022 пенсію без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням уже виплачених сум.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління виплатити суму недоплаченої та перерахованої пенсії одним платежем.

13.03.2023 судом видано виконавчий лист № 120/2422/22-а.

На виконання вказаного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.01.2022 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Із довідки про перерахунок пенсії за пенсійною справою № , письмового розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 та листа Головного управління від 05.04.2023 встановлено, що на виконання покладеного судом обов`язку Головним управлінням проведено перерахунок пенсії та станом на 01.01.2022 розмір пенсії становив 27910,91 грн, а розмір донарахованих за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 коштів склав 51425,46 грн (а.с. 7-9).

Як наслідок, із 01.07.2022 ОСОБА_1 отримував пенсію у розмірі 27910,91 грн.

Перерахована однак невиплачена сума пенсії виходячи із вказаного розміру у загальній сумі 51425,46 грн включена до реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Однак, у березні 2023 ОСОБА_1 дійшов висновку, що ухвалене на його користь рішення суду №120/2422/22-а виконано неналежно. Суть проблеми на яку звернув увагу пенсіонер полягала у тому, що на його думку, після проведеного перерахунку відповідачем обмежено суму його пенсії максимальним розміром, що полягало у виплаті пенсії фіксованою сумою 27910,91 грн. та непроведення її індексації.

Із цих міркувань ОСОБА_1 вирішив ініціювати процедуру примусового виконання рішення суду від 17.05.2022 у справі № 120/2422/22-а.

Як наслідок, 24.03.2023 пенсіонер звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, у якій просив прийняти на виконання виконавчий лист по справі № 120/2422/22-а, виданий Вінницьким окружним адміністративним судом та відкрити виконавче провадження згідно закону України "Про виконавче провадження" (а. 33).

24.03.2023 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Бертман Р.П. відкрито виконавче провадження ВП № 71392841 з метою виконання рішення у справі № 120/2422/22-а. Серед іншого, у постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів; надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження виконання рішень суду (а.с. 36).

Листом від 05.04.2023 № 0200-0902-5/33066 Головне управління повідомило державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.05.2022 добровільно виконано до відкриття виконавчого провадження. Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судового рішення на користь стягувача (а.с. 41). Виконавцю надано довідку про перерахунок пенсії та розрахунок невиплачених сум пенсії, які підтверджують виконання рішення суду у вказаний вище спосіб (а.с. 42).

14.04.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) із заявою про вжиття заходів щодо виконання рішення суду у повному обсязі (а.с. 43).

І цій заяві ОСОБА_1 посилаючись на розрахунок розміру пенсії по його пенсійній справі (а.с.44) стверджував про те, що із 01.03.2022 його пенсія повинна бути проіндексована у зв`язку із чим загальний розмір пенсій до виплати мав би становити 33920,83 грн, тоді як Головне управління продовжує виплачувати пенсію у розмірі 27910,91 грн, визначеному на підставі рішення суду в справі № 120/2422/22-а.

17.04.2023 на адресу позивача надіслано вимогу державного виконавця № 4912/4.1-22/6, якою зобов`язано боржника до 28.04.2023 надати обґрунтовану відповідь з документальним підтвердженням щодо повного та фактичного виконання рішення суду по справі № 120/2422/22-а (а.с. 45-46).

На виконання вимоги державного виконавця, Головним управлінням листом від 26.04.2023 № 0200-0902-5/40859 повідомлено, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду виконано у межах тих зобов`язань, що були покладені на нього, та відповідно до наданих чинним законодавством повноважень (а.с. 47-48).

Цим листом територіальний орган Пенсійного фонду проінформував про повне виконання покладеного судом обов`язку перерахувати пенсію із 01.01.2022 без її обмеження максимальним розміром. Головне управління зауважило, що із 01.01.2022 розмір пенсії стягувача склав 27910,91 грн, тоді як до ухвалення та виконання рішення суду пенсія була обмежена сумою 19340,00 грн.

Головне управління акцентувало увагу у листі на тому, що 16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (із змінами внесеними постановою № 168 від 24.02.2023 які передбачали індексацію пенсії у 2023 році). Однак позивач просив врахувати, що індексація пенсії не пов`язана із виконанням рішення суду № 120/2422/22 оскільки це питання не охоплювалося предметом спору.

Орган ДВС із позицією Пенсійного фонду не погодився, а тому постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бертман Р.П. від 08.05.2023, в рамках виконавчого провадження № 71392841, на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати рішення (а.с. 50-52).

Із тексту постанови про накладення штрафу встановлено, що підставою для її прийняття став висновок державного виконавця про те, що з 01.03.2022 пенсія яка виплачується ОСОБА_1 підлягала індексації на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році". Виходячи із міркувань державного виконавця, внаслідок індексації приріст розміру пенсії повинен був скласти 5532,22 грн.

Однак державний виконавець дійшов висновку, що індексація пенсії на підставі постанови від 16.02.2022 № 118 не проведена, адже розмір пенсії ОСОБА_1 залишився незмінним та склав 27910,91 грн (сума, що визначена на виконання рішення суду у справі № 120/2422/22-а).

У підсумку, в постанові про накладення штрафу від 08.05.2023 зроблено висновок, що Головне управління виплачує ОСОБА_1 пенсію із обмеженням її максимальним розміром, оскільки фактична сума виплати складає 27910,91 грн, замість 33920,83 грн. (27910,91+5532,22).

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу від 08.05.2023, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення суду у справі №120/2422/22-а ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, тобто спосіб перерахунку узгоджується із покладеним судом обов`язком. При цьому, необґрунтованою є позиція відповідача про те, що відсутність фактичного приросту розміру пенсії стягувача внаслідок її індексації можна вважати неналежним виконанням рішення суду від 17.05.2022 у справі № 120/2422/22-а, оскільки питання про індексацію пенсії взагалі не охоплювалося предметом спору у справі № 120/2422/22-а, що вказує на протиправність винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, у спорі який розглядається позивач вважаться учасником виконавчого провадження (юридичною особою), який звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів як боржника у виконавчому провадженні у зв`язку з прийняттям державною виконавчою службою (суб`єктом владних повноважень) щодо нього індивідуального рішення (акта). Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, однак вказує на допущення помилки при вирішенні питання про розподіл судових витрати, з огляду на таке.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч.2, ч.3 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-VIII).

Положеннями ст.1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст.3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16, 22 ч.3 ст.18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII).

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу, колегія суддів враховує наступне.

Як слідує із матеріалів справи, оскаржена постанова від 08.05.2023 про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн прийнята відповідачем на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII із мотивів невиконання судового рішення у справі № 120/2422/22 без поважних причин.

Відповідно до ч.1, 2 ст.63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст.75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізу вказаних норм дає підстави для висновку, що Законом № 1404-VIII встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт зазначеної протиправної поведінки боржника у виконавчому провадженні.

Відтак, ключовим питанням в контексті вирішення даного спору слугує з`ясування обставин щодо повноти та належності виконання ухваленого судом рішення у справі № 120/2422/22-а та виданого 13.03.2023 на його підставі виконавчого документа.

Аналізуючи обсяг обов`язків, покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням суду від 17.05.2022 у справі № 120/2422/22-а, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначене судове рішення передбачало вчинення Головним управлінням дій, спрямованих на перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2022 пенсії без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням уже виплачених сум.

Так, на виконання вказаного рішення Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Станом на 01.01.2022 розмір пенсії склав 27910,91 грн, а розмір донарахованих за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 коштів 51425,46 грн .

В матеріалах справи наявний документ "Перерахунок пенсії пенсійна справа № Міноборони", відповідно до якого з 01.01.2022 підсумок пенсії (з надбавками) становить 27910,91 грн, розмір пенсії до виплати - 27910,91 грн (а. с. 42).

У підсумку із 01.07.2022 розмір пенсії яку отримував ОСОБА_1 складав 27910,91 грн, а перерахована однак невиплачена сума пенсії виходячи із вказаного розміру у загальній сумі 51425,46 грн включена до реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Також слід врахувати, що при перерахунку пенсії за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 Головним управлінням також не було застосовано обмеження пенсії максимальним розміром.

При цьому, до ухвалення та виконання рішення суду у справі № 120/2422/22-а пенсія ОСОБА_1 була обмежена максимальною величиною, а її розмір становив 19340,00 (десять розмірів мінімальних пенсій за віком).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що на виконання рішення суду у справі № 120/2422/22-а ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, тобто спосіб перерахунку узгоджується із покладеним судом обов`язком.

Стосовно доводів апелянта про те, що із 01.03.2022 позивачем застосовано обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, колегія суддів враховує наступне.

16.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", якою установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 26 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

На виконання Постанови № 118 пенсійний орган провів з 01.03.2022 індексацію пенсії стягувача, внаслідок чого розмір пенсії склав 33920,83 грн. Проте фактична сума виплати склала 27910,91 грн. (а.с. 44).

Попри це, суд апеляційної інстанції також не може погодитися із позицією відповідача, що відсутність фактичного приросту розміру пенсії стягувача внаслідок її індексації можна вважати неналежним виконанням рішення суду від 17.05.2022 у справі № 120/2422/22-а, враховуючи , що питання про індексацію пенсії взагалі не охоплювалося предметом спору у справі № 120/2422/22-а.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що провадження у справах з приводу оскарження рішень органу державної виконавчої служби можна віднести до одного із передбачених процесуальним Законом способів судового контролю за виконанням рішення, а тому повнота виконання рішення може оцінюватися виключно крізь призму обставин, які були спірними у справі № 120/2422/22-а та норм, що врегульовують спірні правовідносини та застосовувалися судом при ухваленні рішення.

У цьому контексті істотним є те, що питання індексації пенсії на виконання Постанови № 118 взагалі не було пов`язаним із спірними у справі № 120/2422/22-а правовідносинами, а тому державний виконавець не може посилатися на непроведення індексації пенсії як на підставу для висновку про неналежне виконання рішення у вказаній справі.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що дії позивача, пов`язані із індексацією розміру пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови від 16.02.2022 № 118 (із змінами внесеними постановою № 168 від 24.02.2023 які передбачали індексацію пенсії у 2023 році) можуть містити ознаки протиправності. Однак у випадку незгоди із застосованим Головним управлінням алгоритмом перерахунку пенсії внаслідок індексації, ОСОБА_1 має право ініціювати окремий спір з метою перевірки законності дій (бездіяльності) Пенсійного фонду при проведенні індексації його пенсії.

Зважаючи на встановлені обставини та надану їм оцінку, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позиція відповідача про обмеження пенсії ОСОБА_1 із 01.03.2022 максимальним розміром, а звідси і про неналежне виконання рішення суду у справі № 120/2422/22 є безпідставною, а відтак постанова відповідача від 08.05.2023 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 71392841 вважається протиправною та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам ст.75 Закону № 1404-VIII

Що стосується доводів апеляційної скарги про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права при вирішенні питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зважає на останнє.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз (ч.2 ст.139 КАС України).

Колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах позивач немає статусу суб`єкта владних повноважень, а вважаться учасником виконавчого провадження (юридичною особою), який звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав, оскільки оскаржуваний штраф винесено при виконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/2422/22-а, відповідно до якого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що доказів наявності судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача стосовно безпідставності стягнення з нього витрат на сплату судового збору, оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, відсутні докази понесення витрат, які пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз і норми ст.139 КАС України не передбачають можливості стягнення судового збору у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень.

Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що вказує на наявність підстав для скасування судового рішення в цій частині.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року скасувати в частині стягнення на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В цій частині прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.