Справа № 640/8757/22
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м. Київ № 640/8757/22

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 №ВСЗ/6761/1 із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.04.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 №ВСЗ/6761/1 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.04.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно відмовлено у перерахунку належної позивачу пенсії без обмеження її розміру максимальним значенням після здійснення перерахунку останньої на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 №ВСЗ/6761/1, починаючи з 01.04.2019, у силу рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву, проте від представника останнього через канцелярію суду надійшла копія пенсійної справи позивача, з огляду на що, розгляд справи здійснено на підставі наявних у ній матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2021 у справі №640/5635/21 визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати і виплати пенсію в розмірі 91% грошового забезпечення, на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 №ВСЗ/6761/1, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 91% від суми грошового забезпечення на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.12.2020 №ВСЗ/6761/1, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією розрахунку пенсії за вислугу років для ОСОБА_1 з 01.04.2019, основний розмір пенсії останнього визначено як 91% грошового забезпечення, що становить 31 780,48 грн. При цьому, у даному розрахунку зазначено, що підсумок пенсії з надбавками та з урахуванням максимального розміру пенсії становить 17 476,42 грн.

Листом від 19.05.2022 №2600-0202-8/53343 Головне управління Пенсійного фонду України в м Києві повідомило представника ОСОБА_1 про те, що пенсія останнього обмежена десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.

На підставі викладеного, вважаючи порушеними свої права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У той же час, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (надалі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень ст. 2 Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом №3668-VI внесено зміни у ст. 43 Закону №2262-XII, яку викладено у редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, слід зазначити, що положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII та положення ч. 1 ст. 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Натомість, Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з п. 2 резолютивної частини вказаного рішення, положення ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.

У той же час, положення ст. 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, та Законом №3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Водночас, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст. 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, у даній справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та від 17.02.2022 у справі №640/11168/20.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, та про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію, згідно з нормами чинного законодавства та розрахунків Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по пенсійній справі останнього, без обмеження її розміру, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) в частині обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію, згідно з нормами чинного законодавства та розрахунків Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по пенсійній справі останнього, без обмеження її розміру, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок