Справа № 540/8467/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8467/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

періоди навчання на підготовчому відділенні Херсонського державного педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської з 01.12.1976 року по 25.08.1977 року;

час відбування кримінального покарання у вигляді виправних робіт з 19.12.1985 року по 29.06.2987 року за Вироком Херсонського обласного суду від 19.12.1985 року за місцем роботи центр НОТ «Темп»;

період роботи в фірмі «Агора» з 01.07.1993 року по 18.04.2000 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою та пакетом документів щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом від 12.10.2021 року № 2100-0304-8/49709 відповідач по справі (Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області) повідомив про відмову в призначені пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на дату досягнення 60-річного віку - 25 років. До страхового стажу не зараховано: період перебування на підготовчому відділенні Херсонського державного педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської з 01.12.1976 по 25.08.1977, оскільки даний період не с навчанням у вищому навчальному закладі (особа не здобуває певного освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня); період роботи в центрі НОТ «Темп» з 19.12.1985 по 29.06.1987, оскільки згідно із записів трудової книжки, час роботи за даний період не зараховується в безперервний трудовий стаж.; період роботи в фірмі «Агора» з 01.07.1993 по 18.04.2000, оскільки запис про звільнення завірений печаткою підприємства без зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи, що не відповідає вимогам Положення. Зважаючи на викладені обставини та підстави відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в призначенні пенсії за віком позивач вважає таку відмову протиправною.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022р. №11/0/9-22, відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справи Херсонського окружного адміністративного суду та визначено суд, якому визначається територіальна підсудність справи - Одеський окружний адміністративний суд.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи зазначена справа передана судді Одеського окружного адміністративного суду Бжассо Н.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року дану справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, м. Харків, 61022, ).

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив, в якому останній не погоджується з позовними вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області протиправних дій щодо позивача не допущено, оскільки жодних рішень стосовно заяви ОСОБА_1 від 01.10.2021 не приймалось. Відповідно до принципу екстериторіальності розгляду заяв, рішення щодо відмови Позивачу у призначенні пенсії за віком №/С53 від 07.10.2021 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. За результатами розгляду вищезазначеної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №/С53 від 07.10.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Керуючись вищезазначеним рішенням, за вих.№2100-0304-8/49709 від 12.10.2021, відповідачем на адресу позивача направлено інформаційний лист щодо розгляду його заяви про призначення пенсії від 01.10.2021. З огляду на це, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області протиправних дій щодо позивача не допущено, оскільки жодних рішень стосовно заяви ОСОБА_1 від 01.10.2021 не приймалось.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив, в якому останній заперечує проти позовних вимог. Відповідач зазначає, що Рішенням Головного управління №/С 53 від 07.10.2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До загального стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 з 01.07.1993 по 18.04.2000 у фірмі «Агора», оскільки у відомостях про застраховану особу відсутні відомості про сплату страхових внесків та на печатці відсутній код підприємства.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

01.10.2021 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Застосувавши принцип екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

07.10.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №/С53 від 07.10.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (а.с.63).

В рішенні відповідачем зазначено:

Вік заявника 62 роки 10 місяців 05 днів.

Необхідний страховий стаж, статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 18 років.

Страховий стаж особи становить 16 років 05 місяців 29 днів

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 з 01.07.1993 по 18.04.2000 в Фірмі «Агора», оскільки в відомостях про застраховано особу відсутні відомості про сплату страхових внесків та на печатці відсутній код підприємства.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 27.11.2023 року.

Суд зазначає, що з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивача 01.07.1993 року прийнято на посаду охоронця на фірму «Агора» та 18.04.2000 року звільнено з даної посади за власним бажанням (а.с.15-16).

При цьому, запис про прийняття на посаду та звільнення з посади містить печатку фірми «Агора».

Надалі, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області розглянувши документи про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування повідомлено позивачу листом №2100-0304-8/49709 від 12.10.2021 року, що за записами трудової книжки до страхового стажу не зараховано:

- період перебування на підготовчому відділенні Херсонського державне педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської з 01.12.1976 по 25.08.1977, оскільки даний період не є навчанням: у вищому навчальному закладі (особа не здобуває певного освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня);

- період роботи в центрі НОТ «Темп» з 19.12.1985 по 29.06.1987, оскільки згідно із записом трудової книжки, час роботи за даний період не зараховується в безперервний трудовий стаж. Рішення суду щодо зарахування вищевказаного періоду до трудового стажу не надало;

- період роботи в фірмі «Агора» з 01.07.1993 по 18.04.2000, оскільки запис про звільнення завірений печаткою підприємства без зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи, що не відповідає вимогам Положення. Для зарахування даного періоду необхідно надати підтверджуючу довідку.

За таких обставин прийнято рішення № 53 від 07.10.2021 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на дату досягнення 60-річного віку 25 років. Право на пенсію за віком згідно із чинним законодавством позивач набуде після досягнення 65 років з 27.11.2023 року (а.с.57-58).

Отже, позивачеві відмолено у призначення пенсії за віком.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.08.2010 року № 2464-VI.

Відповідно до ст.7 Законом України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України (ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію визначені положеннями ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Статтею 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначений порядок звернення за призначенням пенсії та зазначено, що заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення (ст.82 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Суд зазначає, що постановою Правління ПФУ №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року затверджено Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно пп. 2 п. 4.2 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1. після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до положень пп.1-3 п.4.3 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до положень п.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону;

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Платниками страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-6, 10-13 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону (ч.2 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Положеннями ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Таким чином, до набрання чинності Законом України №1058-IV (по 31.12.2003), періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до статті 3, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі трудової книжки, диплому про період стаціонарного навчання, військового квитка та інших документів, які підтверджують періоди роботи, а з 01.01.2004 - згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно до сплати страхових внесків.

Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМЦ від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021 року у справі № 683/3705/16-а.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Інструкції № 58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що порядок заповнення трудових книжок визначається розділом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача НОМЕР_1 , відповідно до якої позивача 01.07.1993 року прийнято на посаду охоронця на фірму «Агора» та 18.04.2000 року звільнено з даної посади за власним бажанням (а.с.15-16).

При цьому, запис про прийняття на посаду та звільнення з посади містить печатку фірми «Агора».

Суд зазначає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17

Також, варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні спірного періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Також суд зазначає й про те, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, при розгляді аналогічного спору: «на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зазначає, що незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини»). «Ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Суд зазначає, що за результатом розгляду заяви позивача від 01.10.2021 року про призначення пенсії за віком саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №/С53 від 07.10.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , яким до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 з 01.07.1993 по 18.04.2000 в Фірмі «Агора», оскільки в відомостях про застраховано особу відсутні відомості про сплату страхових внесків та на печатці відсутній код підприємства.

В свою чергу, лист відповідача Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області №2100-0304-8/49709 від 12.10.2021 року не є рішенням по суті розгляду заяви позивача від 01.10.2021 року про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява позивача від 01.10.2021 року про призначення пенсії за віком була передана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області для розгляду саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, за результатами чого саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №/С53 від 07.10.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

При цьому, суд наголошує, що з рішення №/С53 від 07.10.2021 року, яке є прийнятим по суті розгляду заяви позивача, не вбачається незарахування до страхового стажу позивача будь-яких інших періодів трудової діяльності позивача, навчання на підготовчому відділенні чи часу відбування кримінального покарання у вигляді виправних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 ч.2 ст.245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням зазначеного та з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, позовні вимоги за даним позовом підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №/С53 від 07.10.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 01.10.2021 року зарахувавши до страхового стажу період роботи в фірмі «Агора» з 01.07.1993 року по 18.04.2000 року та прийняти чітке рішення за результатами розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 908,00 грн. судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №/С53 від 07.10.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 01.10.2021 року зарахувавши до страхового стажу період роботи в фірмі «Агора» з 01.07.1993 року по 18.04.2000 року та прийняти чітке рішення за результатами розгляду заяви.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул, 28 Армії,6, м. Херсон, 73036, ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, м. Харків, 61022, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 05.07.2023 року з урахуванням перебування судді у відпустці.

Суддя Н.В. Бжассо