Справа № 420/3015/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3015/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Григорука Г.П.,

представника відповідача - Бушилової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Одеській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в позовній заяві (з урахуванням уточнень від 27.04.2023 т.3 арк.справи 187-200) просить:

визнати протиправним та скасувати наказ генерала поліції третього рангу Миколи Семенишина № 1805 від 06.10.2022 року, згідно з яким до старшого сержанта ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 ГУНП в Одеській області застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ генерала поліції третього рангу Миколи Семенишина № 1658 о/с від 08.10.2022 про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліцї за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

негайно поновити старшого сержанта ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 ГУНП в Одеській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням проведених виплат та всіх інших виплат (премій, надбавок, грошових забезпечень та інших);

допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 ГУНП в Одеській області та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 був неправомірно звільнений зі служби у зв`язку з грубим порушенням службової дисципліни, невиконання обов`язків поліцейського, порушення Присяги, Правил етичної поведінки. Позивач стверджує, що за час проходження служби порушень норм діючого законодавства України не допускав, зарекомендував себе з позитивного боку, про що свідчить відсутність будь-яких нарікань, зауважень, доган з боку керівництва. Позивач заперечує порушення з його сторони процедури отримання та повернення планшетного пристрою та складення протоколів про адміністративні правопорушення з порушенням вимог законодавства. Також зазначає, що під час дії воєнного стану в Україні звільнення осіб з правоохоронних органів законодавством не передбачено.

Наказ генерала поліції третього рангу МИКОЛИ Семенишина № 1805 від 06.10.2022 року про застосування до старшого сержанта ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 ГУНП в Одеській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не був наданий позивачу своєчасно, перебуваючи під арештом позивач отримав тільки копію витягу з наказу під підпис, але сам повний текст наказу не надавався, копія наказу не направлялась поштою або будь-яким іншим чином на адресу позивача. Позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими пп. 4.2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС №893 від 07.11.2018, та ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, надати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, оскільки знаходився під вартою у слідчому ізоляторі, при зміні запобіжного заходу на домашній арешт він захворів та тривалий час знаходився у лікарні. Вину у кримінальному злочині позивач заперечує. Посилається на те, що на теперішній час вироку суду, який набрав законної сили, у кримінальному провадженні за № 0000151 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в якому він має статус підозрюваного, не існує. Тому до закриття цього кримінального провадження у встановленому КПК України порядку, будь-яке дисциплінарне стягнення, в тому числі й звільнення з органів Національної поліції, на нього не може бути накладено.

В заяві від 27.04.2023 позивач звертає увагу суду на те, що накази, які є предметом оскарження надавались йому не в повному обсязі, а у вигляді витягів. Письмових пояснень працівникам слідчого ізолятору ОСОБА_1 не надавав, оскільки вважав, що пояснення повинні відбирати працівники поліції або відділу кадрового забезпечення поліції. Крім того, йому не було повідомлено, що саме стало підставою для його звільнення з займаної посади, хід перевірки службового розслідування та інші матеріали, які стали підставою для звільнення, йому не відкривались. ГУНП в Одеській області не повідомило позивача про ініціювання службового розслідування, не забезпечило можливість надати письмове пояснення та докази щодо предмета службового розслідування і відсутності дисциплінарного проступку, не викликало на засідання дисциплінарної комісії, чим порушило його право на захист. Голова дисциплінарної комісії після затвердження висновку службового розслідування не забезпечив ознайомлення позивача із затвердженим висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, з дотриманням вимог законодавства України. Факт ознайомлення із затвердженим висновком службового розслідування або отримання його копії оформлюється відповідним записом на останньому аркуші (за відсутності вільного місця - на його звороті) цього висновку із проставленням підпису, зазначенням прізвища та ініціалів поліцейського, який з ним ознайомився, а також дати ознайомлення.

В наказі вказано, що ОСОБА_1 допускав порушення процедури отримання та повернення планшетного пристрою, складав протоколи з порушенням вимог законодавства та допускав інші порушення. Дані твердження не витримують жодної критики, так як документального підтвердження цих обставин ніколи не існувало в загалі, а якщо і існували, то матеріали складені без участі позивача задніми числами. З огляду на характер та суспільну і державну значимість служби в поліції накладення дисциплінарного стягнення на поліцейського не можливе в нього "за спиною", без врахування його пояснень, наданих ним документів, а тим більше без повідомлення йому про розгляд його справи дисциплінарною комісією; накладення дисциплінарного стягнення також не можливе без збирання комісією належних і достатніх доказів проступку поліцейського, об`єктивної оцінки його дій/ бездіяльності у конкретних обставинах, щодо яких призначено службове розслідування.

Позаяк при звільненні позивача управління Національної поліції не виконало жодної з вимог, встановлених у п.п. 7, 13, 14 розділу 5 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (не одержано пояснень поліцейського чи інших осіб, необхідних документів від органів влади чи самоврядування, не надано можливості поліцейському подати документи для долучення до службового розслідування, не повідомлено поліцейському про розслідування, не відібрано письмових пояснень), то оскаржувані накази є безпідставним і протиправним.

Позивача позбавлено прав, визначених ч. ч. 1, 6, 7, 8 ст. 18 Дисицплінарного статуту, якими передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Всупереч закону відповідач перед прийняттям наказів не викликав позивача рекомендованим листом чи навіть по телефону для надання пояснень та доказів, позбавив можливості клопотати про залучення нових документів, додаткових свідчень від причетних осіб, ознайомитися з матеріалами службового розслідування, оскаржити його, користуватися правничою допомогою адвоката. Відповідачем не було належним чином встановлено в діях позивача складу дисциплінарного проступку, не враховано сумлінне ставлення поліцейського до служби, тому рішення комісії в частині накладення найсуворішого стягнення зі звільненням зі служби в поліції є повністю необґрунтованим.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.02.2022 позов залишений без руху як поданий поза межами строку звернення до суду та без клопотання про поновлення пропущеного строку.

Позивачем надано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами. За розглядом якого визнані причини пропуску строку поважними, ухвалою від 28.02.2023 відкрито провадження у цій справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В подальшому ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року було задоволено заяву представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 квітня 2023 року.

Головне управління Національної поліції в Одеській області (далі відповідач, ГУНП в Одеській області) подало 07.04.2023 відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти її задоволення та зазначає, що ОСОБА_1 правомірно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2 частини третьої статті І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 8 частини першої статті 9 розділу XV Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", частини першої статті 156, абзацу першого статті 256, статті 283 КУпАП, пунктів 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, абзаців 1, 2, 5 пункту І розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу ХІІІ та підпункту 1 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357, п. 6 розділу IV Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України", затвердженої наказом МВС України 03.08.2017. Усі інкриміновані позивачу порушення підтверджені матеріалами службового розслідування та фактичними обставинами події.

Службовим розслідуванням підтверджено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 під час надходження пропозиції про одержання неправомірної вигоди від грошових коштів не відмовився, через лінію "102" про подію не проінформував та не склав відповідний письмовий рапорт на ім`я свого безпосереднього керівника. Сержант поліції ОСОБА_1 дискредитував звання поліцейського внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння. Також матеріалами службового розслідування було встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 не дотримувався положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції; порушив 07.08.2022 та 08.08.2022 процедуру отримання та повернення планшетного пристрою; систематично допускав чисельні прорахунки під час складання протоколів та постанов про накладання адміністративного стягнення у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі; використовував російську мову під час складання адміністративних матеріалів; не здійснював реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (не виїжджав на місця подій); вносив недостовірну інформацію до ІПНП "Цунамі" про прибуття (виїзд) на місце події. Відповідач вказує, що поведінка позивача як поліцейського, суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Сутність порушень позивача полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чиного законодавства.

В підготовчому судовому засіданні 25.04.2023 розгляд справи відкладено на 16.05.2023. Ухвалою від 12.05.2023 об`єднані матеріали адміністративної справи № 420/3015/23 в одне провадження з матеріалами адміністративної справи №420/9373/23, присвоєно об`єднаній справі номер № 420/3015/23.

Підготовче провадження закрито протокольною ухвалою 16.05.2023.

Розгляд справи по суті відбувся 16.05.2023 з перервами до 07.06.2023 та 21.06.2023.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 21.06.2023.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, зазначили, що в основу висновку службового розслідування покладено матеріали кримінального провадження, оскільки факт вчинення дисциплінарного проступку ґрунтується виключно на обставинах та процесуальних документах саме кримінального провадження № 0000151, однак, враховуючи відсутність обвинувального вироку суду щодо позивача як на момент звільнення, так на час розгляду адміністративної справи, позивач вважає його звільнення зі служби в поліції на підставі матеріалів досудового розслідування незаконним. Відповідачем не врахований принцип презумпції невинуватості, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Пред`явлення позивачу підозри, проведення обшуку та інші процесуальні дії, які вчинялися органами досудового розслідування в рамках кримінального провадження , не можуть бути підставою для звільнення позивача з органів поліції, так як відповідач повинен довести, що наявне саме порушення позивачем службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку може бути підставою для прийняття оскаржуваних наказів. ОСОБА_1 зазначає, що ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса, прийняті щодо застосування запобіжних заходів у вигляді тримання його під вартою не доказують його вину у незаконному переправленні особи через державний кордон України з корисливих мотивів, а є лише фіксуванням певних обставин та подій. За час проходження служби на вищевказаній посаді ОСОБА_1 порушень норм діючого законодавства України не допускав, зарекомендував себе з позитивного боку, про що свідчить відсутність будь-яких нарікань, зауважень, доган з боку керівництва. В матеріалах особової справи зазначено, що є три винагороди за сумлінну службу.

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, відповідач зазначає, що відсутність вироку про визнання ОСОБА_1 винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не є підставою для скасування спірних наказів, оскільки позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни, зокрема, в наказі про звільнення вказаний п.6 ч.1 ст. 77 Закону №580-VIII, а не п.10 цієї норми. відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту та інших нормативно-правовивх актів, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в Націоналоній поліції України з 2000 року по 10.10.2022, останнє місце служби поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Одеського районного управління № 2 ГУНП в Одеській області.

02.09.2022о 14:00 до відповідача надійшла інформація про те, що того ж дня приблизно о 12:30 на блокпості № 1, який розташований на лівому березі у селі Маяки Одеського району Одеської області, працівниками УСБУ в Одеській області спільно з працівниками ОУ ДВБ НПУ зупинено автомобіль "BMW X5", під керуванням поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою, у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї.

Виїздом на місце події працівниками УП ГУНП попередньо з`ясовано, що слідчі дії проводилися в рамках кримінального провадження № 00000151 від 07.06.2022, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статтею 332 КК України, розпочатого за ініціативними матеріалами УСБУ в Одеській області. Водночас під час затримання старшого сержанта поліції ОСОБА_2 в салоні автомобіля перебувала особа чоловічої статі (анкетні дані особи не розголошуються), в ході обшуку з салону автомобіля вилучені грошові кошти в сумі 4000 євро, які поліцейський можливо отримав у вигляді неправомірної вигоди від громадянина "А" за організацію безперешкодного перетину Державного кордону України до Республіки Молдова поза пункту пропуску. Після затримання старшого сержанта поліції Р. Шевчука працівниками УСБУ в Одеській області спільно з працівниками ОУ ДВБ НПУ за місцем мешкання ОСОБА_2 проведений обшук, в ході якого вилучено грошові кошти 1000 євро та табельну вогнепальну зброю ПМ АГ № 989-К та 16 набоїв до неї.

03.09.2022 ОСОБА_1 взятий під варту та тримався у ДУ "Одеський слідчий ізолятор" до 18.11.2022, в подальшому запобіжний захід змінений на цілодобовий домашній арешт із забороною залишати житло. В той же день позивачу було пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - незаконно переправляння осіб через державний кондон України

03.09.2022 начальником УП ГУНП полковником поліції В. Капуляком керівництву ГУНП подано доповідну записку та запропоновано призначити службове розслідування у зв`язку з фактом затримання ОСОБА_1 працівниками УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження (т.1 арк.справи 143-144).

З метою перевірки зазначених відомостей, та вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками поліцейського наказом ГУНП від 07.09.2022 № 1548 призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарної комісії (т.1 арк.справи 136-137). Строки проведення службового розслідування продовжено наказом ГУНП від 20.09.2022 № 1675 до 06.10.2022 (т.1 арк.справи 161).

В матеріалах службового розслідування є письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.09.2022, надані в період знаходження в ДУ "Одеській слідчий ізолятор", з яких вбачається, що позивач був ознайомлений з наказом про призначення службового розслідування № 1548 від 07.09.2022, з правами особи,стосовно якої проводиться службове розслідування, але від надання пояснень відмовився з посиланням на ст. 63 Конституції України( т.2 арк.справи 225-226).

За результатами проведення службового розслідування 30.09.2022 року начальником ГУНП в Одеській області було затверджено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника управління головної інспекції Головного управління НП в Одеській області полковника поліції В.Капуляка від 03.09.2022 № 55/1484 (т.3 арк.справи 87-124) .

Відповідно до висновку службового розслідування вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 332 КК України було розпочато Одеською обласною прокуратурою за матеріалами УСБУ в Одеській області за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення громадянином ОСОБА_3 та окремих працівників відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області . Після цього в рамках кримінального провадження № 0000151 працівниками УСБУ в Одеській області проведено ряд заходів, направлених на викриття працівників правоохоронних органів та з`ясовано, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень може бути причетний старший сержант поліції ОСОБА_4 .

Службове розслідування встановило, що в липні 2022 року у позивача виник злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, на виконання якого ОСОБА_4 за невстановлених обставин домовився з громадянином України ОСОБА_5 , та невстановленою особою (особами) про спільну злочинну діяльність по незаконному переправленню осіб через державний кордон України за грошову винагороду. ОСОБА_6 мав підшукувати осіб, які бажали незаконно перетнути державний кордон України на виїзд з України, в основному чоловіків призовного віку. Після чого ОСОБА_4 мав особисто перевезти її (особу) з м. Одеси або Одеського району Одеської області до місця, розташованого у безпосередній близькості до лінії державного кордону України з Республікою Молдовою або Румунією, або до пункту пропуску через державний кордон України, після чого передати її невстановленій особі (особам). На завершення спільної злочинної діяльності, невстановлена особа (особи) мала зустріти вказану особу у місці поблизу лінії державного кордону України або поблизу пункту пропуску через державний кордон України, після чого організувати і здійснити безпосереднє незаконне переправлення особи через державний кордон України поза пунктами пропуску або через пункт пропуску без проведення належного прикордонного контролю. За незаконне переправлення осіб через державний кордон України співучасники мали намір одержувати від таких осіб грошову винагороду в сумі 6500 доларів США, яку у подальшому розподіляти між собою. Здійснюючи злочинні дії по незаконному перевезенню І. Долганова через державний кордон України, 02.09.2022, приблизно о 11.50, старший сержант поліції Р. Шевчук повіз І. Долганова у власному автомобілі до м. Рені, для передачі його невстановленій особі з метою подальшого безпосереднього незаконного переправлення його через державний кордон України до Румунії або до Республіки Молдови поза пунктами пропуску або через невстановлений пункт пропуску без проведення належного прикордонного контролю. Однак, того ж дня, о 12.44, після прибуття старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_7 до с. Маяки Одеського району Одеської області, спільна протиправна діяльність ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та невстановлених осіб була припинена працівниками УСБУ в Одеській області. Відразу працівниками УСБУ в Одеській області були проведені ряд обшуків, а саме: обшук автомобіля BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого було вилучено частину грошових коштів (4000 євро); обшук за місцем мешкання старшого сержанта поліції ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено частину грошових коштів (1000 євро). Того ж дня старшого сержанта поліції Р. Шевчука було затримано в порядку ст. 208 КПК України. старшому сержанту поліції ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України. Приморським районним судом м. Одеси стосовно старшого сержанта поліції Р. Шевчука обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Одеській слідчий ізолятор" до 31.10.2022 та визначено розмір застави у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 984 800 грн.

У висновку службового розслідування зазначено, що старший сержант поліції Р. Шевчук під час надходження пропозиції про одержання неправомірної вигоди від грошових коштів не відмовився, через спецлінією "102" про подію не проінформував та не склав відповідний письмовий рапорт на ім`я свого безпосереднього керівника, чим грубо порушив вимоги частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.01.2014 № 1700-УІІ та пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

Дисициплінарною комісією була залучено до матеріалів службового розслідування доповідна записка від 26.09.2022 № 1982, складена членом дисциплінарної комісії старшим інспектором з ОД ВОДГР УПД ГУНА в Одеській області Кириченко О. (т.1 арк.справи 195- 216), за фактом порушення службової діяльності посадовими особами СРПП ВнП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, в якій відображались інші порушення не тільки зі сторони ОСОБА_1 , а й начальника СРПП капітана поліції ОСОБА_10 , старшого інспектора СРПП майора поліції Бабенко Д.Б. й інших. В доповідній записці було зазначено, що членом дисциплінарної комісії ОСОБА_11 була вивчена, зокрема, службова діяльність старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та встановлені випадки неналежного складання позивачем протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності. Так, постановою Біляївського районного суду Одеської області були повернуті ВнП № 2 ОРУП № 2 ГУНП для належного оформлення (вх. 13.09.2022 № 4019) матеріали справи відносно ОСОБА_12 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статтею 130 КУпАП через неналежне складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 170640 за частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_12 складено 13.07.2022 о 18:05. Старшим сержантом поліції Р. Шевчуком під час складання протоколу у порушення вимог абзацу першого статті 256 КУпАП не заповнені графи "свідки чи потерпілі", "тимчасово вилучені документи" та "тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами". Суддя Біляївського районного суду Одеської області О. Трушина зазначила, що у порушення вимог частини 1 статті 156 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_13 суть адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не розкрито повністю, а саме: не вказано які саме дії вчинено останнім, а лише констатовано факт алкогольного сп`яніння. При цьому відповідальність за частиною першою статті 130 КупАП настає зокрема за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

31.08.2022 до ВнП № 2 надійшов рапорт поліцейського СРПП ВнП № 2 старшого сержанта поліції В. Турятка про те, що під час несення служби спільно зі старшим сержантом поліції Р. Шевчуком на 17 км. автомобільної дороги М-28 був зупинений автомобіль "Daihatsu", номерні знаки НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , автомобіль знаходиться в розшуку за заявою Першого Суворовського ВДВС у м. Одеса Південного МУМЮ (ЄО № 5572). Однак, в матеріалах відсутні адміністративні матеріали за фактом зупинки транспортного засобу відповідно до статті 35 Закону України "Про Національну поліцію". З цього випливає, що поліцейські займались зупинкою транспортних засобів на свій розсуд. За результатами перевірки, капітан поліції О. Рутина на підставі зібраних матеріалів прийняв рішення про списання матеріалів до канцелярії ВнП № 2. Однак, про затримання автомобілю не повідомив Перший Суворовський ВДВС у м. Одеса Південного МУМЮ. Аналогічні недоліки виявлені у матеріалах ЄО № 5230 від 17.07.2022.

Під час здійснення і моніторингу службової діяльності членом дисциплінарної комісії старшим інспектором з ОД ВОДГР УПД ГУНА в Одеській області Кириченко О. виявлено факти порушення пункту 6 розділу VI Тимчасового положення про відділи (сектори) реагування патрульної поліції територіальних підрозділів Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 07.05.2021 № 999, та підпункту 1 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 24.04.2020 № 357, в частині не реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (не виїзді на місце події). Так, 02.07.2022о 19:20 по лінії "102" до ВнП № 2 надійшло повідомлення про те, що у чоловіка травма голови, йде кров (ЄО № 4105). Проведеним моніторингом треків руху інформаційного порталу НПУ встановлено, що о 19:58 02.07.2022 нарядом у складі старших сержантів поліції ОСОБА_15 та Р. Шевчук було списано повідомлення електронним рапортом, в якому зазначено, що при спілкуванні з заявником було встановлено, що травму отримав за необережності, впав з даху, претензій ні до кого не мають. Письмові заяви або скарги писати не будуть, в письмовій відповіді не потребують. Але з треків руху вказаного наряду зрозуміло, що зазначений наряд зовсім не прибув на вказане повідомлення.

23.07.2022 о 17:01 по лінії "102" до ВнП № 2 надійшло повідомлення про те, що відбулося загорання сухої трави на відкритій території (ЄО № 4658). Проведеним моніторингом треків руху інформаційного порталу НПУ встановлено, що о 17:59 23.07.2022 вказаний наряд перебував на Об`їзній дорозі Одеського району, замість того, щоб бути в с. Черевичне. Встановлено, що старшими сержантами поліції В. Турятком та Р. Шевчуком було списано повідомлення електронним рапортом в якому зазначено, що пожежу ліквідовано силами ДСНС, постраждалих не має, загорання сухої трави 1500 кв. метрів. Матеріального збитку не завдано. Заяв та скарг не надходило. Але з треків руху вказаного наряду зрозуміло, що зазначений наряд зовсім не прибув на вказане повідомлення.

15.07.2022 о 07:37 по лінії "102" до ВнП № 2 надійшло повідомлення про те, що горить сарай. Диспетчер ДСНС викликав швидку медичну допомогу (ЄО № 4429). Вказане повідомлення було направлено наряду у складі старших сержантів поліції В. Турятка та Р. Шевчука. О 07:38 наряд проставив відмітку про прийняття, а о 08:13 проставив відмітку про прибуття. Так, о 08:19 надав електронний рапорт про те, що пожежу ліквідовано силами ДСНС, матеріального збитку не завдано, заяви та скарги не надходили. Але з треків руху вказаного наряду зрозуміло, що зазначений наряд зовсім не прибув на вказане повідомлення,

Крім цього, не забезпечено працівниками СРПП дотримання в службовій діяльності Методичних рекомендацій щодо користування електронною системою фіксації поліцейськими результатів реагування на події Національної поліції України від 16.06.2017 № 3627/01/46-2017. За результатами реагування на заяви і повідомлення громадян, які не містять ознак кримінального правопорушення, не звернено увагу на якісний збір матеріалів, з метою подальшого прийняття по ним за допомогою "спрощеної схеми" шляхом внесення інформації до електронного рапорту. До електронного рапорту за результатами розгляду звернень вноситься корисна інформація частково, а самі рапорти містять менше 150 символів. Аналогічні недоліки виявлені у матеріалах ЄО № 4394 від 13.07.2022.

07.07.2022 о 17:06 на логістичний пристрій наряду ГРПП у складі старших сержантів поліції В. ОСОБА_16 та Р. Шевчука під позивним "Увар-155" надійшло службове завдання за фактом перевірки кривдника за місцем мешкання ОСОБА_17 , АДРЕСА_2 . Проведеним моніторингом треків руху інформаційного порталу НПУ встановлено, що о 17:03 07.07.2022 вказаний наряд не прибув за адресою. натомість що поліцейськими СРПП В. Турятком спільно Р. Шевчуком було списано службове завдання електронним рапортом ОСОБА_16 , в якому зазначено, що при відпрацюванні вказаного повідомлення прибувши за адресою, даний громадян знаходився вдома у тверезому стані, поводився ввічливо, порушень чинного законодавства не виявлено.

Крім того, вказаними працівниками СРПП ВнП № 2 неналежно забезпечено дотримання в службовій діяльності Методичних рекомендацій щодо порядку формування, затвердження, призначення та виконання завдань превентивного характеру за допомогою інформаційної підсистеми "Службове завдання" від 20.05.2019 № 5906/04/20-2019. Тобто, до "Службового завдання" вноситься частково корисна інформація щодо перевірки підоблікового елемента.

Так, 11.08.2022 на логістичний пристрій наряду ГРПП у складі старших сержантів поліції В. Турятка та Р. Шевчука надійшло службове завдання за фактом перевірки сімейного насильника за місцем мешкання ОСОБА_18 , АДРЕСА_3 . Проведеним моніторингом треків руху інформаційного порталу НПУ встановлено, що наряд зовсім не прибув за вказаною адресою, старшими сержантами поліції В. Турятком та Р. Шевчуком о 11:49 було списано службове завдання електронним рапортом, в якому зазначено, що прибувши за адресою з будинку ніхто не вийшов, перевірити дану особу не надалось можливим.

Враховуючи вищезазначені факти члени ГРПП грубо порушили вимоги пункту 6 розділу IV Шложення про інформаційно-телекомунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України" затвердженої наказом МВС України 03.08.2017 № 676, що виразилось у недостовірності внесення інформації до ІПНП "Цунамі" старшими сержантами поліції В. Турятком та Р. Шевчуком про прибуття (виїзд) на місце події.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Тимчасового положення про відділи (сектори) реагування патрульної поліції територіальних підрозділів Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУНЛ від 07.05.2021 № 999 та підпункту 1 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні поліцейські ГРІ 111 на постійній основі повинні здійснювати патрулювання території обслуговування з метою проведення превентивних заходів з попередження та виявлення правопорушень, забезпечення безпеки дорожнього руху, публічної безпеки та порядку, натомість згідно аналізу треків руху інформаційного порталу НЛУ, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357, працівники, що перебувають у складі наряду ГРІШ, залученого до системи оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, зобов`язані негайно виїхати на місце події.

Крім того, вказаними працівниками СРПП ВнП № 2 неналежно забезпечено дотримання в службовій діяльності Методичних рекомендацій щодо порядку формування, затвердження, призначення та виконання завдань превентивного характеру за допомогою інформаційної підсистеми "Службове завдання" від 20.05.2019 № 5906/04/20-2019. Тобто, до "Службового завдання" вноситься частково корисна інформація щодо перевірки підоблікового елемента.

Керівництвом СРПП ВнП № 2 не контролює в межах компетенції якість складання адміністративних правопорушень, так як встановлені факти порушення положень пункту 10 розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, пункту 7 розділу II та пункту 9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, абзацу першого статті 256 КУпАП в частині заповнення протоколів (постанов) про адміністративне правопорушення не розбірливим почерком, внесення виправлень та не заповнено графи "Місце роботи", "Номерний знак", "Належність", "Свідки чи потерпілі", "Тимчасово вилучені документи", "Тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами", а саме:

- старший сержант поліції Р. Шевчук 13.07.2022 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 170640 за частиною 1 статтею 130 КУпАП відносно ОСОБА_12 , не заповнив графи "Місце роботи", "Номерний знак", "Належність", "Свідки чи потерпілі", "Тимчасово вилучені документи", "Тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами", заповнив протокол не розбірливим почерком.

Допущені порушення старшим сержантом поліції Р. Шевчуком у:

- протоколі серії ДПР18 № 170636 від 30.06.2022 (не заповнена графа "Свідки чи потерпілі");

- протоколі серії ДПР18 № 170639 від 12.07.2022 (не заповнена графа "Свідки чи потерпілі");

- протоколі серії ДПР18 № 505916 від 09.06.2022 (не заповнені графи "Свідки чи потерпілі", "Тимчасово вилучені документи", "Тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами", допущено виправлення);

- протоколі серії ДПР18 № 505808 від 21.06.2022 (не заповнена графи "Свідки чи потерпілі", допущено виправлення).

Старший сержант поліції Р. Шевчуком 28.08.2022 під час складання постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАВ № 322893 за частиною третьою статті 121 КУпАП відносно ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порушення вимог статті 283 КУпАП, пункту 2 "а" статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" та пункту 2.1 "а" Правил дорожнього руху України, пункту 8 частини першої статті 9 розділу IV Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", встановив особистість правопорушника за допомогою підсистеми "Армор", та вніс прізвище до постанови російською мовою "Делієргіев".

У постанові серії БАВ № 322900 від 31.08.2022, яка складена відносно ОСОБА_20 , за частиною п`ятою статті 121 КУпАП, старший сержант поліції ОСОБА_4 не заповнив графи "реєстраційний номер", "належність" та вказав, що водій порушив п.п. 2.3 ПДР України. Під час вивчення постанови, було встановлено, що водій керував мопедом без мотошолому, чим порушив лише п.п. 2.3(г). З цього випливає, що старший сержант поліції ОСОБА_4 не вірно кваліфікував порушення ПДР, не зазначив пункт ПДР, який було порушено, що призвело до порушення поліцейським 283 КУпАП, так як у вказаному підпункті є 8 пунктів.

У постанові серії БАВ №2 317254 від 11.08.2022, складеною старшим сержантом поліції Р. Шевчуком, допущені виправлені у графі "керуючи транспортним засобом"; постанови серія БАВ №2 317253 від 10.08.2022, ДПО18 №2 005048 від 12.07.2022, ДПО18 № 005043, БАВ № 094244 складені старшим сержантом поліції Р. Шевчуком не розбірливим почерком; постанови серій ДПО18 № 005051 від 18.07.2022, БАВ № 322895 від 29.08.2022 складені старшим сержантом поліції ОСОБА_21 не розбірливим почерком та допущено виправлення.

Таким чином, висновком службового розслідування встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання корупції" та пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 6 розділу XIII Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №2 580- III, частини першої статті 156, абзацу першого статей 256 та 283 КУпАП, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 8 частини статті 9 розділу IV Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", пункту 2 "а" статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", пункту 4 посадової інструкції від 28.06.2022, що виразилося неповідомленні про пропозицію неправомірної вигоди через спецлінією "102", не складанні відповідного письмового рапорт на ім`я свого безпосереднього керівника під час надходження пропозиції про одержання неправомірної винагороди, в порушенні процедури отримання та повернення планшетного пристрою 07.08.2022 та 08.08.2022, в систематичних прорахунках під час складання протоколів та постанов про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксованому не в автоматичному режимі, заповненні адміністративних матеріалів на російській мові.

З урахуванням викладеного, старший сержант поліції Р. Шевчук своїми діями, пов`язаними з чисельними порушеннями службової дисципліни, дискредитував звання поліцейського. Дискредитація за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів державної влади та їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують поліцейських та власне органи Національної поліції України, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та в повсякденному житті.

В ході службового розслідування обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність старшого сержанта поліції ОСОБА_2 не встановлено, по службі характеризується посередньо.

Під час дослідження причин та умов вчинення поліцейським чисельних дисциплінарних проступків було виявлено, що вони стали можливі у зв`язку з неналежним контролем з боку безпосереднього та прямого керівника - начальника СРПП ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_10 .

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на вимоги пункту 1 розділу VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07 листопада 2018 року № 893, та керуючись статтями 13, 14, 19, 20, 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2 частини третьої статті 1, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УШ, частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання корупції" та пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, абзаців першого, другого та п`ятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 6 розділу XIII та підпункту 1 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 №2 357, пункту 6 розділу IV Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України" затвердженої наказом МВС України 03.08.2017 № 676, пункту 10 розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, пункту 7 розділу II та пункту 9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, пункту 8 частини першої статті 9 розділу IV Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", пункту 4 посадової інструкції від 28.06.2022, до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Одеській області від 06.10.2022 року № 1805 було накладено на ОСОБА_22 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби. Наказом ГУНП в Одеській області від 08.10.2022 № 1658 о/с року було реалізовано вказаний вище наказ, звільнено позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення в поліції).

Ознайомлений позивач із наказами під підпис під час перебування в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор" - з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.10.2022 № 1805 - ознайомлений 07.10.2022 (т.3 арк.справи 140), з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області по о/с від 08.10.2022 року № 1658 о/с - ознайомлений 12.10.2022 (т.1 арк.справи 111).

Вищезазначені накази і є предметом оскарження у цій справі.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами, заслухавши представників сторін в судових засіданнях, та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 та 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VІІІ встановлено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною 1 ст. 64 Закону №580-VIII встановлено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Положеннями ст. 77 Закону №580-VIII визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Так, п.6 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут).

У відповідності до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно п.п.1, 2, 3, 6 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно із статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України ).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).

Відповідно до частин 2, 4 розділу 2 Порядку № 893 (в редакції на час проведення відповідачем службового розслідування), службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку. У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься.

Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. (п.7 р.V).

Відповідно до пунктів 1, 2, розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Крім того, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

У постанові від 08 грудня 2022 року у справі №460/2583/19 Верховний Суд вказав, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Сторони не заперечують, що підставою для звільнення позивача стала реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України № 580-VIII), а не відкриття кримінального провадження, в межах якого позивач був арештований та йому пред`явлена підозра. В той же час підставою для призначення службового розслідування відносно позивача став факт затримання останього в межах кримінального провадження.

Згідно висновку службового розслідування старший сержант поліції Р. Шевчук під час надходження пропозиції про одержання неправомірної вигоди від грошових коштів не відмовився, через спецлінією "102" про подію не проінформував та не склав відповідний письмовий рапорт на ім`я свого безпосереднього керівника, чим грубо порушив вимоги частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання корупції" та пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що не визнає жодного факту отримання грошових коштів за переправлення осіб через державний кордон України, вину свою не визнає, повідомив суду про те, що доказів того, що позивачу пропонувалась неправомірна вигода у вигляді грошових коштів, крім ухвал слідчого місцевого суду, якими давалась згода на запобіжний захід, немає. З автомобіля під затримання були вилучені його власні грошові кошти. Суд погоджується з доводами позивача та його представника, що у висновку службового розслідування немає вказівки на конкретні докази, які підтверджують факт одержання позивачем неправомірної вигоди, крім повідомлення про підозру ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Відповідно до частини першої статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 332 КК України, є кримінально караним діянням, що підлягає встановленню за наслідками кримінального провадження і доведення вини особи. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, як подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), так і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (стаття 94 КПК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення відносно особи кримінального провадження, затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) та повідомлення про підозру у його вчиненні, при відсутності обвинувального вироку суду, не є достатніми доказами винуватості особи у порушенні частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання корупції" та пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пп. 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських.

Таким чином, висловлюючи позицію щодо звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку з порушенням службової дисципліни, що виразилось, у тому числі, у неповідомленні орган поліції чи своє керівництво про факт можливого пропонування неправомірної вимоги, дисциплінарна комісія фактично визнала позивача винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, чим фактично перебрала на себе функції суду та всупереч вимог статті 62 Конституції України і положень кримінального закону порушила принцип презумпції невинуватості. Тож суд дійшов висновку про недоведеність факту вчинення вказаного дисциплінарного проступку.

Що стосується інших порушень, які викладені в матеріалах дисциплінарної справи, то суд приймає до уваги той факт, що підставою проведення службового розслідування було затримання позивача працівниками УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження, відомості про що підлягали перевірці, а також вказано про необхідність вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо зазначеного поліцейського. В наказі № 1548 про призначення службового розслідування відсутні будь-які інші підстави для дослідження діяльності позивача в певний період часу до такого затримання, хоч у висновку службового розслідування викладаються факти, які стали відомими при перевірці службової діяльності позивача в межах приблизно липня-вересня 2022 року. Причини такої перевірки служби позивача та конкретний період, за який проводилась така перевірка, в матеріалах службового розслідування не вказано.

Так, у висновку викладається факт порушення позивачем 07.08.2022 та 08.08.2022 процедури отримання та повернення планшетного пристрою; разом з тим немає посилань на документи та матеріали, що підтверджують факт вчинення дисциплінарного проступку та опис самого порушення. В матеріалах службового розслідування є витяг з журналу обіку видачі, повернення планшетних пристроїв відділення поліції № 2 Одеського РУП № 2 (т.1 арк.справи 218, 219), з якого вбачається дата видачі планшету 07.08.2022 та дата здавання 08.08.2022, підпис ОСОБА_22 та відповідальної особи про прийняття планшету ОСОБА_23 чому саме міститься порушення позивачем процедури отримання та повернення планшетного пристрою відповідач не доводить. У висновку тільки викладено, що реєстрації видачі планшетів проводилась ОСОБА_24 у журналі невстановленого зразку, але яке відношення позивач має до ведення журналу не конкретизовано. В судовому засіданні цей недолік представником відповідача не усунено та не надано відповідних пояснень.

Судом встановлено, що жодними належними та допустимими доказами не доведено фактів неодноразового неприбуття в липні-серпні 2022 року позивачем у складі наряду разом із старшим сержантом ОСОБА_25 на повідомлення громадян по лінії "102", що відповідач вважає порушенням пункту 6 розділу VI Тимчасового положення про відділи (сектори) реагування патрульної поліції територіальних підрозділів Головного управління Національної поліції в Одеській області, затвердженого наказом ГУНП від 07.05.2021 № 999 та підпункту 1 пункту 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 24.04.2020 № 357, та порушенням вимог пункту 6 розділу IV Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України", затвердженого наказом МВС України 03.08.2017 № 676, у вигляді недостовірності внесення інформації до ІПНП "Цунамі" про прибуття (виїзд) на місце події.

Матеріали службового розслідування містять лише посилання на трекі руху інформаційного порталу НАУ, разом з тим ні позивач, ні його керівник ОСОБА_26 , ні старший сержант ОСОБА_25 не визнають звинувачень у неприбутті за викликом громадян та внесенні недостовірної інформації до системи "Інформаційний портал нацоінальної поліції", пояснюючи у своїх письмових поясненнях про те, що планшети працюють некоректно, виснуть, моделі планшетів вже застарілі, через поганий зв`язок інтернету виникають ситуації несвоєчасного проставлення відміток про прибуття (т.2, арк.справи 241-242. т. 3 арк.справи 52-53). Цю обставину підтверджують інші посадові особи, які були опитані в межах службового розслідування, наприклад, старшого інспектора СРПП Бабенко Д. (т.2 арк.справи 249-250). Позивач в судовому засіданні пояснив, що у разі збоїв у роботі планшетного пристрою старший наряду використовує інший вид зв`язку для інформування диспетчера й оперативного чергового, оскільки факт неприбуття або несвоєчасного прибуття наряду поліції на місце виклику має розслідуватись негайно в той же день. Також суд приймає до уваги, що наявності будь-яких реагувань оперативного чергового або керівництва на вказані випадки неприбуття нарядів у висновку службового розслідування не викладено. Інших доказів, наприклад, опитування громадян, на виклики яких не прибув позивач у складі наряду, як вважає ГУНП, матеріали службового розслідування не містять. Крім того, суд вважає, що налаштування планшетних пристроїв, підтримання їх програмного функціонування в робочому стані має покладатись не на позивача, а на працівників управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП.

Що стосується викладеного у висновку про службове розслідування порушень позивачем Методичних рекомендацій щодо користування електронною системою фіксації поліцейськими результатів реагування на події Національної поліції України від 16.06.2017 № 3627/01/46-2017. яке виразилось у неякісному складанні електронних рапортів, то суд не має можливості встановити які саме рапорти, за які випадки (виклики) мав на увазі відповідач через відсутність конкретних ознак подій, часу їх подання, тому опис такого порушення має загальний неконкретизований характер. До того ж в матеріалах службового розслідування в наявності є копії рапортів ОСОБА_25 , копії електронних рапортів позивача відсутні.

Суд вважає, що відповідачем належним чином не доведено порушення зі сторони позивача при зупинці нарядом у складі ОСОБА_22 та ОСОБА_25 автомобіля (номерні знаки НОМЕР_2 ), який знаходився в розшуку за повідомленням державної виконавчої служби, під керуванням ОСОБА_14 , (ЄО № 5572), приймаючи до уваги, що матеріалами перевірки № 1981 (т.2 арк.справи 188-194) підтверджується факт знаходження автомобіля в базі "Гарпун" з 22.06.2022, поліцейським Турятко В. був складений акт огляду та тимчасового затримання, про свідчить довідка начальника СРПП Рутини О. Відповідно до пп. 4 п. 1 ст. 35 Закону "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо транспортний засіб перебуває в розшуку, отже, поліцейські мали підставу для такого зупинення. Тому тезіс про те, що поліцейські зупинили транспортний засіб на власний розсуд спростовується матеріалами службового розслідування. Натомість у висновку не зазначено, які саме пункти якого нормативно-правового акту були порушені позивачем при вчиненні вказаних дій. Водночас відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовано наведеного і не доведено зворотного.

Що стосується таких порушень, як неналежне складання протоколів про адміністративні правопорушення та постанов про притягнення до відповідальності за КУпАП, проти чого позивач заперечує, судом встановлено, що висновок службового розслідування містить лише один випадок того, що неналежне оформлення позивачем протоколу про адміністративне правопорушення призвело до неможливості прийняття судом у справі законного й обґрунтованого судового рішення щодо адміністративного правопоуршення, це складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 170640 13.07.2022 за частиною першою статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_12 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Позивач не вказав, що порушник керував транспортним засобом, а лише констатував факт алкогольного сп`яніння. (т.2 арк.справи 32-33). Разом з тим, з наданих суду матеріалів (т.2 арк.справи 12), не вбачаєтся умислу позивача звільнити порушника від відповідальності, оскільки протокол порушник підписав без заперечень, до протоколу доданий відеозапис та роздруківка алкотестера.

Що стосується посилань на порушення позивачем вимог пункту 10 розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, які полягають у здійсненні записів в протоколах про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності не розбірливим почерком. суд дійшов наступного. Згідно пункту 7 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376 (далі - Інструкції № 1376), не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. А відповідно до пункту 9 розділу IV Інструкції № 1376, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Встановлення чи є почерк поліцейського розбірливим або ні, кожна особа вирішує індивідуально, наведене порушення має суб`єктивний характер і може ставитись у провину поліцейського тільки у випадку настання негативних наслідкив такого оформлення протоколу , наприклад, неприйняття такого протоколу судом. Разом з тим, у висновку службового розслідування відсутній опис настання будь-яких негативних наслідків заповнення протоколів нерозбірливим почерком, що свідчить про незавершеність розслідування вказаних порушень зі сторони відповідача.

Оглядом копій протоколів про адміністративні правопорушення, які складені старшим сержантом поліції Р. Шевчуком, та надані суду у складі матеріалів службового розслідування, встановлено:

- у протоколі серії ДПР18 № 170636 від 30.06.2022 відносно гр.-на ОСОБА_27 не заповнена графа "Свідки чи потерпілі", в цій графі продовжений опис обставин ДТП; з протоколом порушник ознайомлений, до протоколу додано схему ДТП, два пояснення водіїв (т. 2 арк.справи 13),

- у протоколі серії ДПР18 № 170639 від 12.07.2022 в графі "Свідки чи потерпілі" продовжений опис обставин ДТП; з протоколом ознайомлений водій ОСОБА_28 , який підписа пртокол без зауважень, до протоколу додано схему ДТП та два пояснення водіїв (т.2 арк.справи 14),

- у протоколі серії ДПР18 № 505916 від 09.06.2022 щодо громадянина ОСОБА_29 , який керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та який написав в протоколі, що згодний з викладеними вньому обставинами, до протоколу додано роздруківку акотестера, відеозапис, не заповнені графи "Свідки чи потерпілі", "Тимчасово вилучені документи", "Тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами" (т.2 арк.справи 15),

- у протоколі серії ДПР18 № 505808 від 21.06.2022 складеного на громадянина ОСОБА_30 , який керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не заповнена графа "Свідки чи потерпілі", протокол порушник підписав без заперечень, до протоколу доданий відеозпис та роздруківка алкотестера, вилучено водійське посвідчення. є виправлення в місяці народження порушника (т. 2 арк. справи16).

Оглядом постанов серії БАВ № 317254 від 11.08.2022 (т.2 арк.справи 19) серія ДПО18 № 005051 від 18.07.2022 (т.2 арк.справи 21), БАВ № 322895 від 29.08.2022 (т. 2 арк.справи 24), які складені старшим сержантом поліції Р. Шевчуком, і на думку відповідача містять виправлення, суд візуальним оглядом наданих копій не встановив фактів виправлень. Представник відповдіача в судовому засіданні не уточнив, які конкретні виправлення мали місце в кожному з протоколів.

Що стосується порушення позивачем вимог статті 283 КУпАП, пункту 2 "а" статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" та пункту 2.1 "а" Правил дорожнього руху України, пункту 8 частини першої статті 9 розділу IV Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", 28.08.2022 під час складання постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАВ № 322893 за частиною третьою статті 121 КУпАП відносно ОСОБА_19 , та внесення прізвища до постанови російською мовою "Делієргіев"; то враховуючи нечітку копію постанови неможлво встановити, яке саме прізвище порушника фактично внесено позивачем , але суд звертає увагу, що букви "є" в російській мові немає, тому достеменно стверджувати про написання прізвища порушника саме російською мовою також немає підстав, суд допускає, що може мати місце технічна описка або помилка однієї з букв прізвища порушника (т.2 арк.17)

Крім того, жодними належними та допустимими доказами не доведено настання негативних наслідків (їх тяжість) заповнення вищезазначених протоколів та постанов про адмінпорушення позивачем з помилками та недоліками, відсутні дані про наявність в поведінці позивача протиправної винної дії, як обов`язкової ознаки дисциплінарного проступку.

Стосовно посилань позивача про порушення відповідачем його права на надання пояснень під час проведення службового розслідування, суд погоджується з такими доводами частково.

П.13 розділу V Порядку № 893 передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Ч.1. 2 ст. 18. Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, в тому числі, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи.

Позивач відмовився надавати пояснення щодо причин та обставин його затримання в межах кримінальної справи, це підтверджується письмовим поясненням (т.2 арк.справи 225, 226). Разом з тим слушним є твердження про необізнаність позивача з тим, що об`єктом службового розслідування стала також його службова діяльність протягом певного періоду, оскільки в наказі про службове розслідування не зазначалось про здійснення такої перевірки, а тому ненадання пояснень позивача щодо обставин складання протоколів, постанов про адміністративні порушення, не прибуття за викликом, необгрунтованої зупинки транспортного засобу тощо, є цілком логічним. Суд приймає до уваги, що відповідач не довів факту пропонування позивачу надати пояснення щодо вказаних порушень та факту його відмови від давання пояснень (повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу, як це передбачено ч.11 ст. 18 Дисциплінарного статуту), що в свою чергу є свідченням одностороньої перевірки викладених в висновку службового розслідування обставин та фактів без врахування правової позиції позивача.

Не ознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування дійсно мало місце, факт знаходження позивача у слідчому ізоляторі утруднило таке ознайомлення, але позивач не довів існування будь-якої ініциативи з його боку щодо ознайомлення із матеріалами службового розслідування, тому ці доводи позивач суд не приймає як обгрунтовані.

В заяві від 27.04.2023 позивач звертає увагу суду на те, що накази, які є предметом оскарження, надавались йому не в повному обсязі, а у вигляді витягів, що не знайшло свого підтвердження при розгляді справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем порушена передбачена чинним законодавством процедура проведення службового розслідування, що нівелює висновки, прийняті за його результатами. Відповідач належним чином не встановив, чи дійсно поведінка позивача мала ознаки дисциплінарного проступку та не врахував ступінь його тяжкості; наявність/відсутність шкоди; обставини, за яких сталася подія; при цьому застосувавши до останнього крайню міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, що за висновком суду є необґрунтованим та непропорційним.

Суд зазначає, що у цій справі суд не робить висновки щодо наявності чи відсутності у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарних проступків, а лише зазначає про те, що відповідачем було порушено процедуру проведення службового розслідування, яка потягла за собою такі порушення прав позивача, що унеможливлюють застосування до нього жодних заходів дисциплінарного впливу. Висновки суду у цій справі жодним чином не впливають на результати кримінального провадження.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ).

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" №1906-IV від 29.06.2004, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Протоколу № 1 та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

ЄСПЛ визнає звільнення працівника з роботи, у тому числі з посад публічної служби однозначним втручанням у право на повагу до приватного життя.

За сталою практикою Європейського Суду, приватне життя "охоплює право особи формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного чи ділового характеру" (пункт 25 "C. проти Бельгії" від 07.08.1996 (Reports 1996)). Стаття 8 Конвенції "захищає право на розвиток особистості та право формувати і розвивати відносини з іншими людьми та навколишнім світом" (пункт 61 рішення Суду у справі "Pretty проти Сполученого Королівства" (справа № 2346/02, ECHR 2002)). Поняття "приватне життя" не виключає в принципі діяльність професійного чи ділового характеру. Адже саме у діловому житті більшість людей мають неабияку можливість розвивати відносини із зовнішнім світом (пункт 29 рішення Суду у справі "Niemietz проти Німеччини" від 16.12.1992). Крім того, зазначалося, що звільнення з посади становило втручання у право на повагу до приватного життя (пункти 43-48 рішення Суду у справі "Ozpinar проти Туреччини" від 19.10.2010 (справа № 20999/04)).

Отже, виходячи з викладеного, наказ про звільнення позивача становить втручання держави у його приватне життя і оцінюється судом крізь призму дотримання нею наступних критеріїв: 1) чи здійснювалося таке втручання на підставі закону, тобто чи мало втручання правове підґрунтя у національному законодавстві; 2) чи мало втручання у здійснення права легітимну мету; 3) чи є таке втручання необхідним у демократичному суспільстві.

За усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, втручання вважатиметься "необхідним у демократичному суспільстві" для досягнення законної мети, якщо воно відповідає "нагальній суспільній необхідності", та, зокрема, якщо воно є пропорційним переслідуваній законній меті. Хоча саме національні органи влади здійснюють початкову оцінку необхідності втручання, остаточна оцінка щодо відповідності та достатності наведених підстав для втручання, залишається предметом вивчення Суду на відповідність вимогам Конвенції (рішення у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" [ВП] (Chapman v. the United Kingdom) [GC], заява № 27238/95, пункт 90, ЄСПЛ 2001).

Таким чином, суд не погоджується з позицією відповідача, що приймаючи оскаржувані накази він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття наказів; неупереджено; добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані спірні накази.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області в частині застосування до старшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави , працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі "Волков проти України", звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, єдиним можливим рішенням суду є поновлення такого працівника на займаній або прирівняної до займаної посади.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який виключатиме подальше його звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів, буде його поновлення на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вони не підлягають задоволенню, оскільки грошове забезпечення з часу звільнення не виплачувалось через інші підстави. Суд враховує ту обставину, що з 03.09.2022 (дня затримання позивача та взяття під варту) ОСОБА_1 було призупинено виплату грошового забезпечення на підставі п. 7 розділу ІІІ Порядку від 06.04.2016 № 260, який передбачає :"Поліцейським, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня постановлення ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту".

Хоч відповідного наказу про призупинення нарахування та виплати грошового забезпечення суду не надано, даний факт не заперечується позивачем в судовому засіданні, та підтверджується доповідною запискою від 20.09.2022 голови дисциплінарної комісії ОСОБА_31 (т. 1 арк.справи 162,163). Наказ про призупинення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення не є предметом спору в даній справі, за повідомоленням сторін він не оскаржувався та не є скасованим.

Ч. 2 п. 7 розділу ІІ Порядку встановлено, що у разі якщо стосовно поліцейського, до якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту, обрано інший запобіжний захід, з дня прибуття до органу поліції і до дня отримання повідомлення суду про набрання обвинувальним вироком законної сили чи закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами грошове забезпечення виплачується в порядку, передбаченому пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260.

Згідно з частиною першою ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позовні вимоги задовольняються частково. Судові витрати по справі відсутні.

Суд застосовує норми ст. 371 КАС України щодо негайного виконання рішення суду про поновлення на посаді ( п.3 ч.1 ст. 371 КАС України).

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1805 від 06.10.2022 в частині застосування до старшого сержанта ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1658 о/с від 08.10.2022 про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Поновити з 11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складений та підписаний 04.07.2023.

Суддя В.В.Хомякова