Справа № 160/5149/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2023 року Справа № 160/5149/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняБогащенко А.І.
позивач представник відповідача представник третьої особи Трегуб П.П. Стельмах І.В. Пренко А.В.
16.03.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №5819/5 від 26.12.2022 року, який прийнято на підставі висновку Першої Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.09.2022.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №5819/5 від 26.12.2022 року, який прийнято на підставі висновку Першої Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.09.2022, прийнятий з порушенням законодавства, оскільки, по-перше, розгляд скарги відбувся за наявності судового провадження між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; по-друге, розгляд скарги відбувся після закінчення встановленого законом строку для подачі такої скарги; по-третє, складення висновку та, як наслідок, прийняття наказу відбулось по завідомо неправдивим обставинам, викладеним у скарзі; по-четверте, позивача не було належним чином повідомлено про розгляд скарг, а отже він був позбавлений можливості надати свої пояснення по суті скарги.
Ухвалою суду від 27.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
18.04.2023 року представником третьої особи надано до суду пояснення по справі, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та зазначив, що посилання позивача на те, що його права та інтереси порушені, не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом. Зазначені твердження ґрунтуються на припущеннях про те, що спірне рішення є очевидно протиправним та може бути застосований до позивача або стосуватися його прав та інтересів, що є помилковими.
Крім того, Дніпровська міська рада вважає, що позивач невірно трактує норми чинного законодавства, оскільки в самому Порядку зазначено, що Мін`юст розглядає скаргу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні.
Як зазначає представник третьої особи, Дніпровською міською радою було подано скаргу на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, ще 16.07.2021 року, а позовну заяву міською радою до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було подано 14.07.2022 року, коли вже сплинув рік, тобто на момент відкриття провадження щодо розгляду скарги в Мін`юсті жодних позовів Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 не було, а тому підстави для відмови в задоволенні скарги також були відсутні.
Крім того, міською радою було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 201/5181/22 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Орлівщинської сільської ради, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування державної реєстрації та судом зазначене клопотання було задоволено.
Також, 18.04.2023 року представником Міністерства юстиції України надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що на переконання сторони відповідача, наведені вище міркування та доводи позивача, викладені у позовній заяві, жодним чином не спростовують правомірності оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України, оскільки не є юридично значимими.
Ухвалою суду від 25.04.2023 року у задоволенні заяви представника Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі відмовлено.
На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Ухвалою суду від 25.04.2023 року здійснено перехід до розгляду справи №160/5149/23 за правилами загального позовного провадження.
29.05.2023 року на адресу суду від представника Міністерства юстиції України надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній проти задоволення позовних вимог заперечував, та підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та зазначено, що міркування позивача ґрунтуються виключно на формальних запереченнях щодо встановлених обставин справи.
19.06.2023 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній зазначив, що не скасування наказу Мінюсту призведе до того, що незаконний наказ Мінюста буде використаний як доказ, наприклад, у кримінальній справі, яка є реальною справою, а не умовною.
На думку позивача, виявлена непослідовність в показаннях та заявах Дніпровської міської ради може свідчити про можливу недостовірність інформації та/або намагання маніпулювати судом, оскільки Дніпровська міська рада у своїх документах до початку розгляду цієї адміністративної справи згадує саме позивача, а не будь-яку іншу особу.
Також позивачем зазначено, що повторний розгляд скарги за дорученням міністра Центральній колегії Мінюста передбачає повторний розгляд цією Колегією підстав для відмови в її задоволенні, в тому числі і наявність судових проваджень. Крім того, Дніпровська міська рада була належним чином повідомлена про дату розгляду скарги, однак не здійснила жодних дій щодо додаткового повідомлення Мінюста про наявність судового провадження.
При цьому, позивачем було зауважено, що під час прийняття Дніпровською міською радою рішення про передачу земельної ділянки у власність, департаментом правового забезпечення Дніпровської міської ради було здійснено перевірку наданих документів і не було жодних зауважень щодо права власності позивача на будинок.
Як зауважує позивача, до такого ж висновку дійшла і Колегія Мінюсту у своєму висновку від 11.10.2021 року, відмовляючи в задоволенні скарги Дніпровської міської ради, оскільки скаржнику про оскаржуване рішення стало відомо 23.05.2018 року, у зв`язку з передачею земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок.
Також, 20.06.2023 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та додаткових поясненнях, та зазначено, що доводи та твердження відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив, які надавались на адресу суду, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив та заперечення на відповідь на відзив, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою І.М. були внесені відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок на підставі заяви про державну реєстрацію права власності від 20.07.2017 № 23311149, до якої було додано:
- довідку про технічні показники на об`єкт нерухомого майна від 17.07.2017 №9306, видану Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»;
- технічний паспорт від 05.07.2017, виданий Бюро технічної інвентаризації фізична особа - підприємець ОСОБА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що не погоджуючись із рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни № 36297581 від 25.07.2017, Дніпровською міською радою було подано скаргу до Міністерства юстиції України.
Вказана скарга була обґрунтована тим, що рішення №36297581 від 25.07.2017 прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною протиправно та порушує права та інтереси територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, оскільки на той час міська рада була власником земельної ділянки, що віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на якій був розташований спірний об`єкт нерухомого майна.
За результатами розгляду означеної скарги Дніпровської міської ради, Північно-Східною регіональною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів юстиції було складено висновок від 11.10.2021, яким рекомендовано відмовити у задоволенні скарги Дніпровської міської ради, оскільки скаржником не підтверджено факт порушення його прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення, а також у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.
28.09.2022 року, на підставі доручення Міністра юстиції України №229/1/48-22 від 19.07.2022 року, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів юстиції повторно розглянуто скаргу Дніпровської міської ради від 19.07.2021 № 1/11-275 та складено висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 20.07.2017 № 36297581, прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною та тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.
26.12.2022 року Міністерством юстиції України винесено наказ №5819/5 «Про задоволення скарги», яким наказано:
1. Скаргу Дніпровської міської ради від 16.07.2021 № 1/11-275 задовольнити.
2. Скасувати рішення від 20.07.2017 №36297581, прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною.
3. Тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.
4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.
5. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».
Відтак, предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність наказу Міністерства юстиції України №5819/5 від 26.12.2022 року, який було прийнято на підставі висновку Першої Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 28.09.2022.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із частинами першою, другої, третьою, четвертою, шостою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги:
1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);
2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

У разі якщо останній день строку для подання скарг, зазначеного у частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем (частина четверта статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Частиною восьмою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Згідно із частиною дев`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок № 1128), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 2 Порядку № 1128 визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 1128 розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

За змістом пункту 5 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1128 якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.

Пунктом 8 Порядку № 1128 передбачено, що у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Пунктом 11 Порядку № 1128 передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Згідно з статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Щодо доводів та тверджень щодо належності повідомлення про розгляд скарги, суд зазначає про таке.

Способами повідомлення, визначені у пункті 11 Порядку № 1128, відповідно до якого суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги, є: розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; телефонограми (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); засоби електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

З системного аналізу згаданих положень Порядку № 1128 вбачається, що на Міністерство юстиції України покладений обов`язок щодо запрошення скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб для розгляду скарги та повідомлення про дату, час та місце засідання Колегії, на якому скаргу буде розглянуто. Таке запрошення здійснюється шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатковим шляхом (в разі наявності відповідних відомостей).

Неприбуття осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Отже, неприбуття належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 року № 37/5.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 826/3539/17.

Судом встановлено, що матеріали справи містять докази повідомлення Дніпровської міської ради, державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни та заінтересованої сторони - ОСОБА_1 про час і місце засідання колегії одним із способів, визначених відповідно до приписів пункту 11 Порядку № 1128, що підтверджується оголошенням про засідання Центральної колегії Міністерства юстиції України 28.09.2022 року, що опубліковане 12.09.2022 року.

Отже, на думку суду, відповідачем виконано обов`язок щодо повідомлення суб`єктів оскарження та заінтересованих осіб шляхом розміщення інформації на офіційному веб-сайті Мін`юста.

При цьому, щодо телефонних номерів та адрес електронної пошти інших зацікавлених осіб, які відповідно до опублікованого оголошення запрошувалися на засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги Дніпровської міської ради, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом, у скарзі Дніпровської міської ради зазначено її поштову адресу, офіційну електронну адресу, офіційну адресу електронної пошти та номери телефонів.

Поштової адреси, адреси електронної пошти та номерів телефонів зацікавлених осіб, які відповідно до опублікованого оголошення запрошувалися на засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України, зокрема державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни та ОСОБА_1 у скарзі зазначено не було.

Відтак, суд зазначає, що відповідачем такі дані не могли бути встановлені, а тому суд вважає, що єдиним та можливим способом повідомлення зацікавлених осіб, які відповідно до опублікованого оголошення запрошувалися на засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України про дату, час та місце розгляду скарги було саме розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юста, що й було зроблено відповідачем.

А тому, суд доходить висновку про відсутність у даному випадку можливості відповідача повідомлення зацікавлених осіб, які відповідно до опублікованого оголошення запрошувалися на засідання Центральної Колегії Міністерства юстиції України про дату, час та місце розгляду скарги шляхом складення телефонограми та/або засобами електронної пошти, з огляду на встановлене вище.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.02.2023 року у справі № 640/4455/22.

Щодо доводів позивача про наявність судового провадження, у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави, що є підставою для відмови у задоволенні скарги, суд зазначає про таке.

За змістом пункту 5 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Частиною восьмою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що питання відмови в задоволенні скарги з підстави наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав вирішується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації такої скарги.

Як встановлено судом, скаргу Дніпровської міської ради на рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни № 36297581 від 25.07.2017 було зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.07.2021 року.

В той же час, як встановлено судом, провадження у цивільній справі №201/5181/22 за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування державної реєстрації права власності було відкрито 03.08.2022 року.

А тому, суд зазначає, що на момент реєстрації скарги Дніпровської міської ради та протягом строку, під час якого здійснюється перевірка таких відомостей, зазначеного судового провадження не існувало.

При цьому, вирішуючи питання щодо обов`язку відповідача відмовити у задоволенні скарги на момент прийняття рішення, суд зазначає, що Північно-Східною регіональною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів юстиції було складено висновок від 11.10.2021, яким рекомендовано відмовити у задоволенні скарги Дніпровської міської ради, оскільки скаржником не підтверджено факт порушення його прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення, а також у зв`язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Дорученням Міністру юстиції України №229/1/48-22 від 19.07.2022 року, відповідно до пункту 12 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, пункту 11 розділу III Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 січня 2020 року № 71/5, повернуто скаргу Дніпровської міської ради від 19.07.2021 № 1/11-275, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 22.07.2021 за № СК-492-21, для організації повторного розгляду.

28.09.2022 року, на підставі доручення Міністра юстиції України №229/1/48-22 від 19.07.2022 року, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів юстиції повторно розглянуто скаргу Дніпровської міської ради від 19.07.2021 № 1/11-275 та складено висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 20.07.2017 № 36297581, прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною та тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.

Отже, суд вказує, що в даному випадку доручення Міністра юстиції України №229/1/48-22 від 19.07.2022 року не слід ототожнювати з моментом реєстрації скарги, оскільки Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів юстиції здійснено продовження її розгляду.

Відтак, суд доходить висновку, що у Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів юстиції, яка розглядала скаргу, не існувало обов`язку перевірки відомостей щодо наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Окрім вказаного, суд вважає за необхідне зазначити і про таке.

Системний аналіз статті ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 5 Порядку № 1128 дає змогу дійти висновку, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган під час прийняття скарги до розгляду здійснює перевірку тих відомостей, які містяться у змісті скарги та у додатках до неї.

Дослідивши зміст скарги, а також додатки до неї (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; технічний паспорт від 05.07.2017; розпорядження від 02.07.2021 №3-2/7рк), суд не встановив відомостей щодо наявності інформації про судове провадження між особами, що визначені у скарзі Дніпровської міської ради від 16.07.2021 року, у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

При цьому, суд вказує, що у Мін`юсту чи його територіального органу, згідно ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чи пункту 5 Порядку № 1128, відсутній обов`язок здійснювати перевірку відповідних відомостей у відкритих державних реєстрах, зокрема у Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо судових проваджень у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Щодо строку подачі скарги, суд зазначає про таке.

Як вже встановлювалося судом, відповідно до частини восьмої-десятої статті 34 Закону № 755-ІV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Як вже зазначалося судом, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Зі змісту висновку Північно-Східною регіональною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів юстиції від 11.10.2021 року, судом встановлено, що 23.05.2018 року Дніпровська міська рада була ознайомлена із рішенням державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №36297581 від 25.07.2017, під час передачі Дніпровською міською радою земельної ділянки.

Однак, суд зауважує, що ознайомлення із рішенням державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №36297581 від 25.07.2017, під час передачі Дніпровською міською радою земельної ділянки не є тотожним із обізнаністю Дніпровської міської ради про порушення своїх прав відповідним рішенням.

При цьому, як встановлено судом, 18.06.2021 року мешканці будинку АДРЕСА_2 , звернулися до Дніпровської міської ради із заявою про незаконне будівництво багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яке може призвести до великих ушкоджень будинків, які знаходяться поряд.

Дніпровською міською радою, під час розгляду заяви мешканців будинку АДРЕСА_2 встановлено, що державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою І.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №36297581 від 25.07.2017, з порушеннями існуючого порядку реєстрації нерухомого майна.

Враховуючі викладені вище обставини, на думку суду, Дніпровській міській раді стало відомо про порушення своїх прав рішенням державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №36297581 від 25.07.2017 тільки у червні 2021 року, за наслідками розгляду заяви мешканців будинку АДРЕСА_2 про незаконне будівництво багатоповерхового будинку.

Враховуючи ту обставину, що Дніпровській міській раді стало відомо про порушення своїх прав рішенням державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №36297581 від 25.07.2017 після 18.06.2021 року, а скарга складена Дніпровською міською радою 16.07.2021 року, суд доходить висновку, що строк на подачу скарги до Міністерства юстиції України Дніпровською міською радою пропущено не було.

Окрім зазначеного, враховуючи обставини справи, предмет спору та особу позивача, суд також вважає за необхідне дослідити наявність чи відсутність порушеного права чи законного інтересу позивача спірним наказом.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Однак, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але й вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

До таких висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі №288/1557/16-а та у постанові від 10.09.2021 року у справі № 826/13497/17. Ці висновки Верховного Суду стосуються узагальненої правової оцінки питання права на судовий захист у адміністративному судочинстві, умов та порядку реалізації цього права, а тому можуть бути застосовані й до справи, яка розглядається.

Суд вказує, що 26.12.2022 року Міністерством юстиції України винесено оскаржуваний наказ №5819/5 «Про задоволення скарги», яким наказано:

1. Скаргу Дніпровської міської ради від 16.07.2021 № 1/11-275 задовольнити.

2. Скасувати рішення від 20.07.2017 №36297581, прийняте державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевою Іриною Миколаївною.

3. Тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.

4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

5. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Також, як вже зазначалося судом, на виконання пункту 2 наказу Міністерства юстиції України №5819/5 від 26.12.2022 року, Офісом протидії рейдерству складено лист «12193/5819/5/33.1.1 від 02.02.2023 року «Щодо виконання наказу» в якому зазначено, що Офісом протидії рейдерству не було виконано Наказ в частині скасування рішення від 20.07.2017 № 36297581, прийнятого державним реєстратором Перцевою І.М., у зв`язку з проведенням наступних реєстраційних дій щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме припинення права власності за ОСОБА_1 та закриттям розділу на житловий будинок.

Так, зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин у ОСОБА_1 було відсутнє майно (незареєстровано за ОСОБА_1 ) , а саме житловий будинок, загальною площею 40,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що було об`єктом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 36297581 від 25.07.2017.

А тому, на думку суду, означене вказує, що спірний наказ не змінив обсяг прав чи обов`язків ОСОБА_1 .

Відтак, суд доходить висновку, що права позивача спірним наказом не порушені та його скасування не призведе до поновлення його прав, оскільки позивач не є власником відповідного (вищевказаного) майна та останній не надав доказів на підтвердження правових підстав користування об`єктом нерухомого майна.

Крім того, суд зауважує і на тій обставині, що звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 оскаржив увесь наказ Міністерства юстиції України від 26.12.2022 року №5819/5 «Про задоволення скарги», в той час, як ним не було зазначено, який із пунктів наказу, стосується порушення його прав, свобод чи законних інтересів.

На думку суду, наказова частина оскаржуваного наказу не породжувала жодних прав чи обов`язків, а також не створила негативних наслідків у відношенні ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що на момент звернення позивача до суду із даною позовною заявою спірний наказ не порушував права та законні інтереси останнього.

Як неодноразово зазначав Верховний суд у своїх рішеннях, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

У відповідності до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовної заяви.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ) про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 липня 2023 року.

Суддя В.В. Горбалінський