Справа № 500/1284/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1284/23

05 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П. М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Борд Інвест" до Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Борд Інвест" (далі - Товариство, ТОВ "Борд Інвест", позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA403030/2023/000023/1 від 22.03.2023.

Позов обґрунтовано тим, що у березні 2023 року, з метою митного оформлення ввезеного позивачем на територію України товару - полістиролу, уповноваженим представником Товариства подано митну декларацію з вартістю товару за ціною договору 37400 дол. США та з документами на підтвердження заявленої митної вартості.

Проте митний орган прийняв спірне рішення № UA403030/2023/000023/1 від 22.03.2023, яким скоригував митну вартість товару, визначивши її за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Позивач з таким рішенням не погоджується, вважає його протиправним, та вказує, що декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом.

При цьому, надані до митного оформлення документи в повному обсязі підтверджують заявлену митну вартість: платіжний документ підтверджує факт оплати вартості товару зазначеного у проформі інвойсі. Кількість та вартість товару за даною митною декларацією повністю відповідає даним зазначеним у товаросупровідних документах: інвойсі та декларації.

Зазначає, що рішення відповідача не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості.

Тому, позивач вважає, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за ціною договору щодо ідентичних товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26.04.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та вказує, що на виконання зовнішньоекономічного контракту №UA/01-23 від 19.01.2023, укладеного між компанією "DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k." (Польща) та TOB "Борд Інвест" (Україна), згідно із рахунком-проформою №003/01/2023/PROF від 27.01.2023, рахунком-фактурою (інвойс) №008/03/2023 від 05.03.2023, позивачем на митну територію України ввезено товар: " Полістирол у первинних формах марки: - General purpose polystyrene GPPS AP 0402-22000 кг, (в гранулах) загального призначення. Використовується для виготовлення виробів технічного та побутового призначення. Торгова марка: Artan Petro Виробник: Artan Petro Co. Країна виробництва: Іран. Всього: 880 поліетиленових мішків по 25 кг, які розміщені на 16 піддонах."

21 березня 2023 року уповноваженою особою позивача, було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ № 23UA35U8.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією, відповідачем опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання виявлено, що декларантом подано до митного оформлення інвойс від 05.03.2023 року № 008/03/2023 (копія), проформа від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація; для підтвердження митної вартості додатково подано копію платіжного документа від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США без жодних відміток банку; декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару подані додатково такі документи: супровідний документ T1 від 07.03.2023 №23TR2444 без відомостей щодо вартості ввезеного товару; копію митної декларації країни відправлення, якою відповідно до товаросупровідних документів є Азербайджанська Республіка (AZ) на вимогу митного органу до митного оформлення надано не було; згідно умов зовнішньоекономічного договору № UA/01-23 від 19.01.2023 п.6 передбачено сертифікат походження товару, однак до митної декларації для підтвердження країни походження, даний документ було подано як додатковий документ; надана митним брокером зовнішня цінова інформація у вигляді біржових котирувань ISIC від 10.02.2023 не є інформативною та не містить відомостей щодо вартості полістиролу у країні виробництва та країні експорту.

Таким чином, вище перелічені фактори, на переконання відповідача, вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.

При цьому, на вимогу митного органу декларантом не було подано тих документів, які усунули виявлені розбіжності, а також документів, що підтверджують заявлену митну вартість. Відповідно, митний орган вказує, що у нього виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою.

В оскаржуваному рішенні (у графі 33) зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, та зазначено, що за основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію за ЕМД від 14.07.2022 UA403030/2022/013769 на рівні 2,088 дол. США/кг. (арк. справи 21-25).

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у п`ятиденний термін для усунення її недоліків шляхом подання до суду копій усіх документів, доданих до позову та викладених іноземною мовою, з офіційним перекладом на українську мову (в примірниках, відповідно до кількості учасників справи).

На виконання вимог вказаної ухвали, позивач усунув недоліки позовної заяви, тому ухвалою суду від 22.05.2023 продовжено судовий розгляд справи.

Ухвалою суду від 05.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні.

Зважаючи на те, що інших заяв по суті спору на адресу суду не надходило, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Борд Інвест" () зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності, є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності.

На виконання зовнішньоекономічного контракту № UA/01-23 від 19.01.2023, укладеного між компанією "DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k." (Польща) та ТОВ "Борд Інвест" (Україна) (арк. справи 13), згідно із рахунком-проформою №003/01/2023/PROF від 27.01.2023 (арк. справи 14), рахунком-фактурою (інвойс) №008/03/2023 від 05.03.2023 (арк. справи 12), позивачем на митну територію України ввезено товар.

21 березня 2023 року уповноваженою особою позивача, було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 23UA35U8, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення наступний товар: "Полістирол у первинних формах марки: - General purpose polystyrene GPPS AP 0402-22000 кг, (в гранулах) загального призначення. Використовується для виготовлення виробів технічного та побутового призначення. Торгова марка: Artan Petro Виробник: Artan Petro Co. Країна виробництва: Іран. Всього: 880 поліетиленових мішків по 25 кг, які розміщені на 16 піддонах." (арк. справи 26).

До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:

- рахунок-проформа № 003/01/2023/PROF від 27.01.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) № 008/03/2023 від 05.03.2023;

- автотранспортна накладна (CMR) № б/н від 05.03.2023;

- супровідний документ T1 № 23TR2444 від 07.03.2023;

- сертифікат про походження товару форми A - Серія АА від 19.03.2023;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №PI4552 від 23.02.2023;

- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023) - ринок цін на товар № б/н від 27.02.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № UA/01-23 від 19.01.2023;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 20.01.2023;

- договір про надання послуг митного брокера № б/н від 18.05.2020;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 9701246 від 21.03.2023;

- інші некласифіковані документи - сертифікат аналізу № б/н від 10.02.2023.

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" було згенеровано форми митного контролю: "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів".

Також, АСМО "Інспектор" посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: "Підстава: Перелік індикаторів ризику Пункт 3.3.4. "Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено", лист Держмитслужби від 19.12.2022 №24/24-01/7/52".

Відповідно, уповноваженій особі декларанта направлено електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів, а саме:

- якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи;

- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ запропоновано надати (за наявності) такі додаткові документи:

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Інших документів, зазначених у вимозі митного органу, уповноваженою особою декларанта не наданою, та вказано, що для підтвердження митної вартості подано всі документи, протягом 10 днів інших документів подано не буде.

За результатами розгляду поданої митної декларації типу ІМ40ДЕ №23UA35U8 та доданих до неї документів, відповідачем 22.03.2023 прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA403030/2023/000023/1, у графі 33 якого зазначено: "Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - виписку з бухгалтерської документації. За митною декларацією від 21.03.2023 №UA403030/2023/008035 згенеровано митну формальність за кодом "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Декларантом подано до митного оформлення: інвойс від 05.03.2023 року № 008/03/2023 (копія), проформа від 27.01.2022 №003/01/2023/PROF без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація. Для підтвердження митної вартості додатково подано копію платіжного документа від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США без жодних відміток банку. Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару подані додатково такі документи: Супровідний документ T1 від 07.03.2023 №23TR2444 без відомостей щодо вартості ввезеного товару. Копію митної декларації країни відправлення, якою відповідно до товаросупровідних документів є Азербайджанська Республіка (AZ) на вимогу митного органу до митного оформлення надано не було. Згідно умов зовнішньоекономічного договору № UA/01-23 від 19.01.2023 п.6 передбачено сертифікат походження товару, однак до митної декларації для підтвердження країни походження, даний документ було подано як додатковий документ (до митної декларації поданий сертифікат про походження товарів від 19.03.2023 Серія АА виданого на DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k., який не стосується партії товару, поданої за інвойсом від 02.03.2023 №003/03/2023 (не можливо ідентифікувати даний товар до сертифікату поданого до даної партії товару). Даний сертифікат подавався також при інших митних оформленнях.

Надана митним брокером зовнішня цінова інформація у вигляді біржових котирувань ISIC від 10.02.2023 не є інформативною та не містить відомостей щодо вартості полістиролу у країні виробництва та країні експорту.

Додатково інформації біржових організацій про вартість товару та/або висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, надано не було.

Таким чином, наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі. Також, декларантом 21.03.2023 в 17:58 надіслано лист № б/н та повідомлено митний орган про те, що всі необхідні документи надані. Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно ст.59 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визнаної митним органом митної вартості згідно митного оформлення, яке вже здійснено ТОВ "Борд Інвест" за ЕМД від 14.07.2022 UA403030/2022/013769 на рівні 2,088 дол. США/кг." (арк. справи 15).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що відповідачем здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України.

Як встановлено судом, поданий декларантом позивача до митного оформлення документ - рахунок-фактура (інвойс) №008/03/2023 від 05.03.2023 за назвою і змістом відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 53 МК України.

На виконання пункту 2 частини другої статті 53 МК України позивачем представлено зовнішньоекономічний контракт №UA/01-23 від 19.01.2023, укладений між компанією "DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k." (Польща) та TOB "Борд Інвест" (Україна), та доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 20.01.2023 (арк. справи 11 зворот).

Також, митному органу представлено рахунок-проформу № 003/01/2023/PROF від 27.01.2023; автотранспортну накладну (CMR) № б/н від 05.03.2023; супровідний документ T1 № 23TR2444 від 07.03.2023; сертифікат про походження товару форми A - Серія АА від 19.03.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №PI4552 від 23.02.2023; некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023) - ринок цін на товар № б/н від 27.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № UA/01-23 від 19.01.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 20.01.2023; договір про надання послуг митного брокера № б/н від 18.05.2020; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 9701246 від 21.03.2023; сертифікат аналізу № б/н від 10.02.2023.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митними деклараціями, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

З оскарженого рішення слідує, що відповідач поставив під сумнів заявлену вартість товару, в тому числі і з підстав того, що наданий інвойс від 05.03.2023 № 008/03/2023, проформа від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF не містять відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація.

Водночас, такі твердження контролюючого органу суд оцінює критично, оскільки переліченні первинні документи долучено до матеріалів справи, та досліджено судом. Вказані первинні документи містять печатку підприємства (продавця) та підпис повноважної особи, що відповідає підпису відповідальної особи на контракті.

Щодо твердження відповідача про те, що поданий платіжний документ від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить жодних відміток банку, суд зазначає наступне.

Так, судом досліджено копію платіжного документу від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США та його переклад (арк. справи 46-47). Даний платіжний документ (swift) містить відомості про платника (Товариство) та отримувача коштів (продавця), їх банківські реквізити, суму операції, призначення платежу: передплата за полістирол, контракт № UA/01-23 від 19.01.2023, інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF.

Тому, на думку суду, наданий до митного оформлення платіжний документ на суму 187000 доларів США від 23.02.2023 в повній мірі підтверджує факт повної оплати за товар, вартість та кількість якого зазначені в проформі від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF.

При цьому суд зазначає, що безпосередньо платіжний документ не є, тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, оскільки банківське платіжне доручення, банківська квитанція чи виписка по рахунку свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного банківського документа та митною вартістю товару немає.

Також, як один з мотивів виникнення сумніву у заявленій митній вартості, митний орган наводить те, що декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару подані додатково такі документи: супровідний документ T1 від 07.03.2023 №23TR2444 без відомостей щодо вартості ввезеного товару. Проте суд зауважує, що відповідач ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві на позов не конкретизував як така обставина впливає на числові значення визначення митної вартості товару, що заявлений до розмитнення.

Щодо посилання відповідача на те, що копію митної декларації країни відправлення, якою відповідно до товаросупровідних документів є Азербайджанська Республіка на вимогу митного органу до митного оформлення надано не було, суд зазначає, що основними документами, в яких зазначається вартість товару є: рахунок-фактура (інвойс) №008/03/2023 від 05.03.2023 та рахунок-проформа №003/01/2023/PROF від 27.01.2023, оскільки саме ці документи в розумінні частини другої статті 53 МК України, підтверджують узгоджену сторонами ціну конкретної поставки в межах зовнішньоекономічного контракту.

Ще один мотив сумнівів митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару зводиться до відсутності сертифікату походження товару.

З цього приводу суд вважає доречним зауважити, що сертифікат про походження товарів використовується для підтвердження країни походження товару. Усі товаросупровідні документи, які одночасно з МД надані до митного оформлення, містять інформацію, що країна походження оцінюваного товару Іран. Питання щодо походження товару не є спірним (митний орган підтверджує це), а відсутність сертифікату походження жодним чином не впливає на ціну товару та визначення митної вартості.

При розгляді справи суд не встановив у документах, які подані декларантом до митного оформлення, ознак підробки документів чи відсутності у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Слід відмітити, що спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий правовий висновок зроблений Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постановах від 05.07.2022 у справі № 804/150/16 та від 30.06.2022 у справі №280/1824/19. Суд вважає його релевантним з обставинами даної справи та враховує під час вирішення спору.

З огляду на що, суд вважає, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості. Твердження декларанта про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Неподання декларантом документів, які передбачені частиною другою статті 53 МК України може викликати в митного органу обґрунтований сумнів, який обов`язково повинен випливати із обставин, які, передбачені частиною третьою статті 53 цього Кодексу. Це означає, що в кожному конкретному випадку виникненню сумніву передує встановлення таких обставин. Для підтвердження (спростування) обставин митний орган вправі витребувати в декларанта конкретний документ (документи). В свою чергу, декларант повинен чітко усвідомлювати, яку обставину він повинен усунути, це дасть змогу останньому найбільш точно виконати вимогу митного органу. Абстрактний перелік документів, які повинен надати декларант, з однієї сторони, свідчить про те, що митний орган не встановив обставин, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України та обґрунтований сумнів у нього не виник. З іншої сторони, це свідчить про те, що декларант ніколи не зможе спростувати сумніви в митного органу, тільки тому, що вони відсутні. Не встановлення вказаних обставин, відсутність обґрунтованого сумніву не дає право витребувати документи, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, а в подальшому приймати рішення про коригування митної вартості товару.

Висновки суду у даній справі узгоджуються із правозастосовною практикою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеною в постановах: від 16.08.2022 у справі №240/10401/19, від 11.08.2022 у справі №826/7843/16, від 05.08.2022 у справі №160/8370/18, від 26.07.2022 у справі №815/2656/17.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА403030/2023/000023/1 від 22.03.2023 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2685,00 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, та на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА403030/2023/000023/1 від 22.03.2023.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Борд Інвест" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України судові витрати на суму 2685 (дві тисячі шістсот вісімдесят п`ять) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 05.07.2023.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Товариство з обмеженою відповідальністю "Борд Інвест" (місцезнаходження: вул. Микулинецька, 46, м.Тернопіль, 46005, );

відповідач: - Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46004, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.