Справа № 640/3919/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2022-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Київ № 640/3919/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 включити до її стажу для обчислення пенсії період догляду за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який потребує постійного стороннього догляду, як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи внаслідок психічного розладу та проживає разом з нею та провести у зв`язку з цим перерахунок пенсії та відповідні виплати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві включити до стажу ОСОБА_1 для обчислення пенсії період догляду за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який потребує постійного стороннього догляду, як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи внаслідок психічного розладу та проживає разом з нею, зокрема: з 01.11.2012 по 01.07.2019, з 27.03.2008 по 23.09.2009, з 01.01.2002 по 31.08.2005 та провести у зв`язку з цим перерахунок пенсії та відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу вищевказаний період догляду за особою з інвалідністю 2 групи, яка потребувала стороннього догляду, оскільки відповідачу були надані всі необхідні документи передбачені чинним законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову та зазначив про відсутність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи, яка потребувала стороннього догляду, оскільки наданий акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною-інвалідом не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Крім того, підстав для зарахування до страхового стажу часу догляду за дитиною інвалідом після 1 січня 2004 року немає, оскільки позивач не є особою, яка підлягала загальнообов`язковому державному страхуванню.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано копії матеріалів справи пенсійної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком як мати інваліда з дитинства відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до стажу роботи період догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років та проведення перерахунку його пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.04.2020 №2600-0205-8/43265 на заяву позивача від 02.04.2020 повідомлено, що підстав для зарахування до страхового стажу часу догляду за дитиною інвалідом після 1 січня 2004 року немає, оскільки позивач не є особою, яка підлягала загальнообов`язковому державному страхуванню та наданий позивачем акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною-інвалідом не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Незгода позивача із діями відповідача щодо незарахування до загального стажу періоду догляду за дитиною-інвалідом зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України «Про пенсійне забезпечення», який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Порядок та умови призначення пенсії за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства визначено в статті 17 цього Закону, відповідно до якої жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом «є» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Таким чином, з аналізу вищенаведених положень законодавства слідує, що час догляду за дитиною-інвалідом з дитинства зараховується до стажу роботи.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Отже, для встановлення права особи на зарахування періоду догляду за дитиною до страхового стажу, що дає право на дострокову пенсію є підтвердження факту такого догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п.10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі:

акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду;

документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює догляд за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який потребує постійного стороннього догляду, як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи внаслідок психічного розладу та проживає разом з позивачем.

Позивачем до позову на підтвердження здійснення догляду за сином додано:

довідку серії КИЕ-1 №509242, згідно якої ОСОБА_2 встановлено інвалідність 2 групи з дитинства (первинний огляд);

довідку серії КИЕ-1 №036001, згідно якої ОСОБА_2 встановлено інвалідність 2 групи з дитинства безстроково (повторний огляд);

висновок лікарської комісії від 15.01.2002 №12897, згідно якого ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду;

акт від 11.10.2019 року, складений про те, що ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто разом з позивачем.

Водночас, позивачем не надано акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду, наявність якого є обов`язковою умовою підтвердження часу догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років, що потребує постійного стороннього догляду. Тобто, позивачем не надано всіх документів, визначених пунктом 10 Порядку №637, необхідних для встановлення часу догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років, що потребує постійного стороннього догляду.

Також позивачем не надано доказів звернення до органів Пенсійного фонду щодо оформлення такого акта, або ж надання органом Пенсійного фонду відмови у складенні такого акта.

Крім того, згідно з пунктом 9 частини першої статті 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягає один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, який набрав чинності 01 січня 2004 року, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Аналогічне за змістом визначення наведено у статті 24 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1058-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) участь застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування припиняється, зокрема, у разі якщо застрахованій особі відповідно до цього Закону призначено пенсію і вона не продовжує працювати або якщо застрахована особа відповідно до цього Закону набула права на довічну пенсію чи одноразову виплату.

Таким чином, у разі, якщо до 01.01.2004 непрацююча особа доглядала за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу на підставі акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду та документів, які засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів) і вік (для дітей інвалідів). Водночас, час догляду, починаючи з 01.01.2004, зараховується до страхового стажу виключно за умови отримання відповідної допомоги або компенсації в органах соціального захисту населення і сплати страхових внесків.

Відповідно до довідок від 18.10.2019 №3921 та від 18.10.2019 №3922, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні та отримувала компенсацію за надання соціальних послуг інваліду 2 групи ОСОБА_2 в період з 27.03.2008 по 23.09.2009 та з 01.11.2012 по 30.04.2020.

Крім того, згідно листа Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 02.03.2020 №051/К-1274-002/1 підтверджено, що позивачу була призначена грошова допомога на догляд 01.01.2002 по 31.08.2005.

Позивач у позовній заяві просить зарахувати до стажу для обчислення пенсії періоди догляду за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який потребує постійного стороннього догляду, як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи внаслідок психічного розладу та проживає разом з ним: з 01.01.2002 по 31.08.2005, з 27.03.2008 по 23.09.2009, з 01.11.2012 по 01.07.2019.

Разом з тим, як установлено судом та не заперечується сторонами, позивачу у травні 2011 року призначено пенсію відповідно до Закону №1058-ІV.

З огляду на викладені вище норми, суд дійшов висновку, що позивач, отримуючи пенсію з травня 2011 року припинив участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV вважається непрацездатною особою, що виключає зарахування до страхового стажу період її догляду за сином з 01.11.2012 по 01.07.2019.

Що стосується зарахування до стажу інших періодів догляду за сином, а саме: 01.01.2002 по 31.08.2005, з 27.03.2008 по 23.09.2009, то, як зазначалось судом вище, позивачем не надано акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду, визначеного пунктом 10 Порядку №637, який є необхідним для підтвердження часу догляду за дитиною-інвалідом віком до 16 років, що потребує постійного стороннього догляду.

За таких обставин, відповідач, розглянувши заяву позивача про зарахування до страхового стажу періодів догляду за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який потребує постійного стороннього догляду, як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи внаслідок психічного розладу, не мав правових підстав для її задоволення, оскільки позивачем не дотримано вимог законодавства при зверненні із такою заявою, а саме не надано належних та достатніх документів на підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи, яка потребує постійного стороннього догляду. Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача вищевказаний період догляду за особою з інвалідністю 2 групи, яка потребувала стороннього догляду Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко