Справа № 672/693/23
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№672/693/23
Провадження №2-а/672/12/23
РІШЕННЯ
05 липня 2023 року м. Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Городка адміністративну справу №672/693/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області
ОСОБА_1 06.06.2023 звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до відповідача, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАС №7064572).
Позивач пояснив суду, що 27.05.2023 о 19.05 він керував транспортним засобом по вул. Качинського у м. Городок, поблизу будинку №73, де його зупинив інспектор та висунув обвинувачення в тому, що він не увімкнув ближнє світло фар під час руху у світлу пору доби за межами населеного пункту, а також перевозив свиней без відповідних документів на незатентованому автомобілі.
Як наслідок, відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.05.2023 серії ЕАС №7064572 за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 грн.
В судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просить скасувати постанову від 27.05.2023 серії ЕАС №7064572 за ч.1 ст.122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити провадження в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи у його відсутність не подав. Однак подав відзив, у якому просить у задоволені позову відмовити, вважає що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності з чітким дотриманням вимог законодавства. Зазначає при цьому, що позивач порушив правила перевезення вантажів, що доводиться наявними доказами у справі, зокрема і матеріалами відеофіксації.
Суд, оголосивши заяву позивача та відзив представника відповідача, перевіривши матеріали справи в межах наданих доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом об`єктивно встановлено, що 27.05.2023 поліцейським інспектором відділу поліцейської діяльності №1 (м. Городок) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Куцим Д.О. було складено постанову серії ЕАС №7064572 у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340.00 грн. за те, що останній 27.05.2023 о 19.05 год. по вул. Качинського 73 у м. Городок керуючи транспортним засобом марки УАЗ 452Д д/н НОМЕР_1 , не увімкнув ближнє світло фар у денну пору доби за межами населеного пункту та після зупинки було встановлено, що водій перевозив свиней будучи не патентованим та без відповідних на це документів, чим порушив п.22 ПДР України порушення правил перевезення вантажів, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
При оцінці правомірності дій інспектора поліції, суд враховує наступне.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Ч.2,3 ст.79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Представником відповідача на адресу суду було подано відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів не надходило.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Розділом 22 ПДР України регламентуються правила перевезення вантажів. У свою чергу вказаний розділ складається з пунктів 22.1-22.7, які у свою чергу складаються з підпунктів та абзаців.
Згідно із ч.1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає зокрема за порушення правил перевезення вантажів.
Такі правила додатково регламентуються цілим рядом нормативно-правових актів, як наприклад Закон України «Про перевезення небезпечних вантажів», Правила транспортування тварин, затв. Постановою КМУ від 16.11.2011 №1402 тощо…
Отже, для встановлення обґрунтованості цього позову суду слід з`ясувати чи допустив позивач порушення правил перевезення вантажу, якщо так, то яких саме.
Як вбачається із дослідженого судом відеозапису позивач здійснював рух у населеному пункті (в`їзд у місто), а працівники поліції, які рухались йому назустріч, розвернулись та розпочали його переслідування. При зупинці працівники поліції звинуватили позивача що він не виконав їх вимогу про зупинку. На прохання позивача будь-яких доказів на підтвердження того, що така вимога мала місце поліцейські не надали. Більш того, не побачив такої вимоги і суд, передивляючись наданий відеозапис.
Про ту обставину що така причина зупинки була надумана працівниками поліції свідчить і те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського про зупинку так ніхто і не притягнув, будь-які матеріали з цього приводу працівниками поліції не складались.
Щодо порушення правил перевезення вантажів.
Так, диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП є бланкетною (тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а отже у постанові про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.
Не зазначення у постанові змісту норми відповідного закону чи підзаконного акту, у порушенні вимог якої обвинувачується особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто є порушенням права на захист.
У даному випадку у вину ОСОБА_1 ставиться порушення правил перевезення вантажів, а саме п.22 ПДР України.
Однак, як зазначено вище, у ПДР України відсутній п.22, натомість міститься Розділ 22 «Перевезення вантажу» який складається з пунктів 22.1-22.7, які у свою чергу складаються з підпунктів та абзаців.
В той же час, вищевказані пункти і підпункти відсилають і до ряду нормативно-правових актів, які також регулюють перевезення вантажів різного роду.
Отже, в вину ОСОБА_1 інспектором поліції ставиться неіснуюча норма, яку, як логічно виглядає, позивач порушити не міг.
Однак, суд вважає розглянути вказану ситуацію більш детально, щоб продемонструвати абсурдність і безпідставність пред`явленого позивачу обвинувачення взагалом.
Так, позивачу інспектором поліції, серед іншого ставиться у вину порушення правил перевезення вантажів, зокрема в частині того, що він (дослівно): «керував автомобілем не ввімкнув світло фар в день пору доби за межами населеного пункту «.
При цьому, місцем вчинення правопорушення є вул. Качинського 73 м. Городок.
Отже, позивачу ставиться у вину рух автомобілем без увімкненого ближнього світла фар поза межами населеного пункту, а саме по вул. Качинського 73 у м. Городок (тобто у населеному пункті).
Очевидним є те, що за такого формулювання обвинувачення логіку у ньому відшукати неможливо, оскільки воно є взаємовиключним.
Щодо самої необхідності в даній ситуації увімкнення водієм ближнього світла фар.
На будь-яку норму, яка б зобов`язувала позивача це робити працівник поліції не посилається.
Разом з тим, дійсно, Розділом 22 «Перевезення вантажу» ПДР України, а саме п.22.6 визначено наступне: Транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими у випадках, визначених спеціальними правилами, розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби, сільськогосподарська техніка, ширина якої перевищує 2,6 м - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.
Отже, вказана норма зобов`язує вмикати ближнє світло фар (без прив`язки до меж населеного пункту) водіїв транспортних засобів, які перевозять небезпечні вантажі.
У свою чергу, абз.1-2 ч.1 ст.1 Закону України «Про небезпечні вантажі» визначено, що : небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин;
небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.
Виходячи з аналізу вказаної норми, очевидним є те, що вантаж, який перевозив позивач (живі свині), вочевидь не є небезпечним вантажем в розумінні вищевказаного нормативно-правового акту, а тому ОСОБА_1 не зобов`язаний був вмикати ближнє світло фар ні у населеному пункті, ні за його межами.
Також, згідно абз.7 п.9.8 ПДР України визначено, що: З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.
Однак, дана норма також не може бути застосована до позивача, оскільки на час складання постанови, тобто на 27.05.2023, така вимога вже не діяла у зв`язку із календарними обмеженнями (дія норми по 01.05. кожного року).
Отже, у діючих ПДР України чи інших нормативно-правових актах навіть теоретично відсутня норма, яка б регулюючи правила перевезення вантажів чи у якийсь інший спосіб зобов`язувала б позивача вмикати ближнє світло фар поза межами населеного пункту, за встановлених судом обставин.
Даний факт свідчить про очевидно свавільну поведінку працівників поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.
Отже, судом об`єктивно встановлено, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки сформульоване неконкретизоване обвинувачення, без зазначення існуючої норми законодавства, яка б регулювала поведінку позивача за встановлених обставин.
Так, ст.7 Європейської конвенції з прав людини втілений принцип - (лат. Nulla poena sine lege) Немає покарання без закону, який його передбачає принцип права, відповідно до якого ніхто не може бути покараний за вчинення чогось, що не заборонено законом.
Складовою данного принципу є Nulla poena sine lege scripta: Не існує покарання без писаного закону.
Ч.1 ст.7 КУпАП передбачено, що: Ніхто не можу бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України: Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а доводи про зворотне є безпідставними твердженнями, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.
Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову від 27.05.2023 серії ЕАС №7064572 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. в зв`язку із відсутністю у його діях складу даного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, , 29000 вул. Зарічанська 7 м. Хмельницький.

Суддя: