Справа № 240/1255/22
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/1255/22

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Житомирської міської ради про визнання протиправними рішення та відмов, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в якому просять:

- визнати протиправним рішення Житомирської міської ради від 30 листопада 2016 року №454 "Про затвердження Генерального плану міста Житомира" в частині затвердження Генерального плану та рішення міської ради від 04 квітня 2017 року №579 "Про затвердження Плану зонування міста Житомира" в частині затвердження Плану зонування;

- визнати протиправною відмову Житомирської міської ради, оформлену на підставі рекомендацій Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11663 від 20 жовтня 2021 року, оформлену рішенням Житомирської міської ради від 24 грудня 2021 року №465;

- визнати протиправною відмову відповідача, оформлену на підставі рекомендацій Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11644 від 19 жовтня 2021 року, оформлену рішенням Житомирської міської ради від 24 грудня 2021 року №465;

- визнати протиправною відмову Житомирської міської ради, оформлену на підставі рекомендацій Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11643 від 19 жовтня 2021 року, оформлену рішенням Житомирської міської ради від 24 грудня 2021 року №465;

- визнати протиправною відмову відповідача, оформлену на підставі рекомендацій Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11675 від 20 жовтня 2021 року, оформлену рішенням Житомирської міської ради від 24 грудня 2021 року №465;

- зобов`язати Житомирську міську раду видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , орієнтовною площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11663 від 20 жовтня 2021 року та забезпечити передачу зазначеної земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації;

- зобов`язати відповідача видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , орієнтовною площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11644 від 19 жовтня 2021 року та забезпечити передачу зазначеної земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації;

- зобов`язати Житомирську міську раду видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 , орієнтовною площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11643 від 19 жовтня 2021 року та забезпечити передачу зазначеної земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації;

- зобов`язати Житомирську міську раду видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 , орієнтовною площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі звернення до ЦНАП м. Житомира № справи 11675 від 20 жовтня 2021 року та забезпечити передачу зазначеної земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що подавали клопотання до ЦНАП Житомирської міської ради про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 з метою подальшого отримання їх у власність на праві безоплатної передачі. Рішенням Житомирської міської ради № 24 грудня 2021 року у наданні такого дозволу було відмовлено, так ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території бажана земельна ділянка розташована в рекреаційній зоні природних ландшафтів), а ОСОБА_4 через невідповідність містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території бажана земельна ділянка розташована в рекреаційній зоні природних ландшафтів та в прибережній захисній смузі водойм). Такі відмови позивачі вважають протиправними, оскільки Генеральний план міста Житомира затверджений рішенням Житомирської міської ради № 454 від 30 листопада 2016 року без врахування громадських і приватних інтересів громадян міста, а План зонування території міста Житомир затверджено рішенням № 579 від 04 квітня 2017 року - без урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду Черноліхова С.В. від 18 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку із призовом на військову службу та залученням до виконання бойових завдань судді ОСОБА_5 розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року № 30 призначено повторний автоматизований розподіл даної адміністративної справи.

За результатами проведення повторного автоматизованого розподілу справа призначена судді Черновій Г.В.

Ухвалою від 16 червня 2022 року суддею Черновою Г.В. прийнято до провадження адміністративну справу № 240/1255/22 і здійснено перехід із розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30 червня 2022 року.

30 червня 2022 року за клопотанням представника відповідача підготовче засідання відкладено на 14 липня 2022 року.

14 липня 2022 року дана справа знята розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Житомирській області, наступне підготовче засідання призначено на 09 серпня 2022 року.

09 серпня 2022 року у зв`язку з клопотанням представника позивачів судове засідання відкладено на 23 серпня 2022 року.

23 серпня 2022 року розгляд справи не відбувся, наступне засідання призначено на 22 вересня 2022 року.

22 вересня 2022 року підготовче засідання у зв`язку з онлайн підготовкою для отримання кваліфікації судді Чернової Г.В. відкладено на 27 вересня 2022 року.

27 вересня 2022 року за клопотання представника позивачів судове засідання відкладено на 11 жовтня 2022 року.

11 жовтня 2022 року справа знята розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Житомирській області, наступне підготовче засідання призначено на 25 жовтня 2022 року.

25 жовтня 2022 року справа знову знята розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Житомирській області, наступне підготовче засідання призначено на 08 листопада 2022 року.

08 листопада 2022 року через оголошення повітряної тривоги в Житомирській області підготовче засідання призначено на 15 листопада 2022 року.

15 листопада 2022 року засідання відкладено на 24 листопада 2022 року.

24 листопада 2022 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, наступне засідання призначено на 29 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі і здійснено перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідач у відзиві на позов просить у його задоволенні відмовити. Зазначає, що рішеннями Житомирської міської ради від 30 листопада 2016 року № 454 затвердженого Генеральний план міста Житомира і від 04 квітня 2017 року № 579 затверджено План зонування території міста Житомира, розроблених державним підприємством Українським державним науково-дослідницьким інститутом проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України. Документація розроблена з урахуванням державних вимог та інтересів територіальної громади, згідно протоколу погоджувальної комісії після проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення Генерального плану міста Житомир і додаткових пропозицій міської ради. Наведені обставини підтверджуються листом управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради від 30 грудня 2015 року № 486/12. З твердженнями позивачів про порушення міською радою статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідач не погоджується, оскільки земельні ділянки, які позивачі мають бажання отримати у власність, ще на період дії попереднього Генерального плану знаходилися на землях зелених насаджень громадського користування. За таких обставин, відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території бажана земельна ділянка розташована в рекреаційній зоні природних ландшафтів), а ОСОБА_4 через невідповідність містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території бажана земельна ділянка розташована в рекреаційній зоні природних ландшафтів та в прибережній захисній смузі водойм) є законними.

Суд, розглянувши позовну заяву, відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 як учасником бойових дій було подано до ЦНАП Житомирської міської ради клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 з метою подальшого її отримання у власність на праві безоплатної передачі.

06 листопада 2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслано відповідь Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради за вих. № 4411/13 від 28 жовтня 2021 року про те, що згідно з статтею 12 Земельного кодексу України, статтею 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», питання розглядається виключно Житомирською міською радою».

19 жовтня 2021 року ОСОБА_2 як учасником бойових дій було подано до ЦНАП Житомирської міської ради клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 з метою подальшого її отримання у власність на праві безоплатної передачі.

В листопаді 2021 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направлено відповідь Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради за вих. № 4384/13 від 28 жовтня 2021 року про те, що відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», питання розглядається виключно Житомирською міською радою.

19 жовтня 2021 року ОСОБА_3 як учасником бойових дій було подано клопотання до ЦНАП Житомирської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 з метою подальшого її отримання у власність на праві безоплатної передачі

В листопаді 2021 ОСОБА_3 було надіслано засобами поштового зв`язку відповідь Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради за вих. № 4385/13 від 28 жовтня 2021 року про те, що згідно з статтею 12 Земельного кодексу України, статтею 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», питання розглядається виключно Житомирською міською радою.

20 жовтня 2021 року ОСОБА_4 як особою, яка має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, було подано клопотання до ЦНАП Житомирської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться між пров. Політехнічний та Річковий м. Житомира, з метою подальшого її отримання у власність на праві безоплатної передачі.

Рішенням п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Житомирської міської ради № 465 від 24 грудня 2021 року позивачам було відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Так, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - на підставі статті 39 Земельного кодексу України, статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». План зонування території міста Житомира, затверджений рішенням Житомирської міської ради від 04 квітня 2017 року № 579. Невідповідність містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території (зонінг) Схема зонування території міста земельна ділянка зазначена в графічних матеріалах розташована в рекреаційній зоні природних ландшафтів (Р-1)); а ОСОБА_4 - на підставі статті 39 Земельного кодексу України, статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». План зонування території міста Житомира, затверджений рішенням Житомирської міської ради від 04 квітня 2017 року №579. Невідповідність містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території (зонінг) Схема зонування території міста земельна ділянка зазначена в графічних матеріалах розташована в рекреаційній зоні природних ландшафтів (Р-1) та в прибережній захисній смузі водойм (нормативна), статті 88, 89 Водного кодексу України)).

Вважаючи такі рішення і відмови відповідача протиправними, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

У силу вимог статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, громадяни, які зацікавлені у реалізації свого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, звертаються до відповідної сільської, селищної, міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яку орган місцевого самоврядування зобов`язаний розглянути у місячний строк.

У відповідності до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з частинами восьмої-десятої статті 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржена до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята вказаної статті).

Отже, вказаними нормами визначено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, зокрема, для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких такі органи приймають рішення про погодження чи відмову в погодженні проекту землеустрою.

При цьому, при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити:

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Оскаржуючи надані відмови, позивачі вказують на протиправність містобудівної документації, зокрема, Генерального плану міста Житомира та Плану зонування території.

Суд при цьому зазначає, що згідно з пунктом 37 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вiд 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 280/97-ВР), до виключної компетенції сесії сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами «сезону тиші» з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року № 2780-XII, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 2780-XII), до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території детальних планів територій.

Частиною 4 статті 12 Закону № 2780-XII передбачено, що до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території; визначення територій для містобудівних потреб; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж населених пунктів відповідно до закону.

Згідно з пунктами 2, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI), генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Частиною 1 статті 16 Закону № 3038-VI передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до статті 17 Закону № 3038-VI, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Відповідно до статті 21 Закону № 3038-VI, громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити:

1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками;

2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості;

3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення);

4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію;

5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування.

Оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування.

Пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань.

Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються.

Пропозиції до проектів містобудівної документації на місцевому рівні мають право надавати:

1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні;

2) юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, для якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні;

3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розробляється документація, та на суміжній з нею;

4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію;

5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад.

Для розгляду спірних питань, що виникають у процесі громадських слухань, може утворюватися погоджувальна комісія.

Оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах цих органів.

Особи, які оприлюднюють проекти генеральних планів населених пунктів, зонування територій, детальних планів територій, є відповідальними за їх автентичність.

Порядок проведення громадських слухань визначає Кабінет Міністрів України.

Порядком проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 (далі - Порядок № 555) (у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення міської ради), визначено механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій (далі - містобудівна документація).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 555, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад оприлюднюють у двотижневий строк прийняті органами місцевого самоврядування рішення щодо розроблення проектів містобудівної документації шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

Оприлюднення розроблених в установленому законодавством порядку проектів містобудівної документації здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх подання розробником до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради шляхом розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень, засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

За приписами пунктів 9, 11, 14 Порядку № 555, відповідно до частини шостої статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пропозиції подаються громадянами у письмовому вигляді із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, місця проживання, особистим підписом і повинні містити обґрунтування з урахуванням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил.

Пропозиції громадськості підлягають реєстрації органом місцевого самоврядування та розглядаються розробником і замовником проектів містобудівної документації у місячний строк.

За результатами розгляду пропозицій заявнику надається відповідь про їх врахування або обґрунтована відмова.

У разі наявності пропозицій громадськості, рішення про врахування яких розробник і замовник не можуть прийняти самостійно або мають місце спірні питання, особи, які забезпечують роботу з розгляду пропозицій громадськості, повідомляють про це відповідному органу місцевого самоврядування для прийняття останнім рішення щодо утворення погоджувальної комісії (далі - комісія).

Комісія у двотижневий строк розглядає спірні питання та приймає рішення про врахування або мотивоване відхилення таких пропозицій.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 555, оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах відповідних органів місцевого самоврядування.

Затвердження проектів містобудівної документації без проведення процедури розгляду пропозицій громадськості забороняється, а матеріали щодо розгляду таких пропозицій є невід`ємною складовою частиною зазначеної документації.

Згідно з статтею 18 Закону № 3038-VI, план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог:

1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території;

2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності;

3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій;

4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон;

5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови;

6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями;

7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Перелік зазначених параметрів визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту.

Склад, зміст, порядок розроблення плану зонування території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

План зонування території затверджується на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання.

План зонування території не підлягає експертизі.

Із змісту наведених правових норм слідує, що будь-яка містобудівна документація, зокрема Генеральний план і Зонінг, повинна розроблятися саме в інтересах мешканців територіальної. Чинним законодавством України передбачено право будь-якого зацікавленого члена громади зареєструватись і брати участь в громадських слуханнях. Як правило, зацікавленість полягає в тому, що рішення, яке приймається, певним чином може вплинути на права і інтереси особи, покращити або погіршити її становище.

У статті 4 КАС України визначено терміни «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт»:

- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з пунктом 3 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (із змінами та доповненнями), на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

У Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року №34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2013 року №883/5) визначено, що нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27 грудня 2001 року №20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року №2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року № 522/3665/17, судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам, та таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно лише тому, що заявники зважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Водночас розглянувши доводи позивачів, суд зазначає, що вони не вказали належних обґрунтувань щодо порушення оскаржуваними рішеннями Житомирської міської ради від 30 листопада 2016 року і від 04 квітня 2017 року їх прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскаржуючи зазначені рішення відповідача, позивачі не вказали, яке суб`єктивне право (свободу або інтерес) порушені та яким чином відповідач їх порушив.

Суть спору фактично зводиться до того, що позивачі не погоджуються з відмовами у наданні їм дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, викладеними у рішенні Житомирської міської ради від 24 грудня 2021 року № 465.

Як зазначалося судом, позивачам відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через невідповідність містобудівній документації (відповідно до Плану зонування території (зонінг) Схема зонування території міста земельна ділянка зазначена в графічних матеріалах розташована в рекреаційній зоні природних ландшафтів (Р-1) та в прибережній захисній смузі водойм (нормативна), статті 88, 89 Водного кодексу України)).

Надаючи правову оцінку цьому рішенню суд вказує на таке.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 грудня 2011 року № 345 затверджено ДБН ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг)».

Відповідно до пункту 5 ДБН ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011, зонінг містить дві невід`ємні частини: текстову та графічну.

Текстова частина Зонінгу надається в вигляді пояснювальної записки і містить:

- перелік територіальних зон та обґрунтування їх меж, що визначаються на схемі зонування;

- перелік переважних і допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок в межах кожної окремої територіальної зони;

- перелік єдиних містобудівних умов та обмежень для кожної територіальної зони (підзони). Додатки, що містять нормативні правові акти або витяги з них, а також інші документи, які необхідні для впровадження Зонінгу.

Графічна частина Зонінгу містить, за умови розроблення Зонінгу в складі генерального плану:

- схему зонування населеного пункту (його окремих частин);

- інші графічні матеріали, що обґрунтовують або деталізують рішення, прийняті в схемі зонування населеного пункту.

У графічних матеріалах відображається розміщення та межі територіальних зон (підзон), з індексацією, яка відповідає індексації в текстовій частині Зонінгу. На графічних матеріалах наводиться також перелік типів територіальних зон. Графічні матеріали виконуються у вигляді схем з умовними позначеннями та експлікацією, що відповідає текстовим матеріалам Зонінгу.

Визначення меж територіальних зон території населеного пункту здійснюється у схемі зонування з урахуванням відповідних графічних матеріалів генерального плану населеного пункту або розроблених додатково: - схеми функціонального зонування; - схеми планувальних обмежень території населеного пункту; - історико-архітектурного опорного плану (схема розміщення об`єктів культурної спадщин).

Межі зон на схемі зонування встановлюються відповідно до генерального плану з урахуванням меж кварталів, мікрорайонів, інших планувальних утворень населеного пункту, природних меж, елементів інженерно-транспортної інфраструктури.

Схема зонування складається, як правило, з основних типів зон:

- громадські Г;

- житлові Ж;

- рекреаційні Р;

- курортні К;

- зони транспортної інфраструктури ТР;

- зони інженерної інфраструктури ІН;

- комунальноскладські КС;

- виробничі В;

- спеціальні С;

- зони земель історико культурного призначення ІК;

- зона земель природно заповідного фонду ПЗФ.

В містобудівних регламентах для кожної територіальної зони встановлюються: - переважні види використання; - супутні види дозволеного використання; - допустимі види використання.

Рекреаційні зони Р. Належать території, що призначаються і використовуються для відпочинку населення: - рекреаційні зони природних ландшафтів Р-1, для забезпечення збереженості унікальних природних ландшафтів об`єктів. Мета організації зони полягає у збереженні цінних природних особливостей і ландшафтів; планувальні містобудівні заходи мають здійснюватися з мінімальним впливом на вразливі елементи природного середовища.

Із змісту наведених правових норм слідує, що План зонування розробляється на основі генерального плану населеного пункту із врахуванням, крім іншого, попередніх рішень щодо планування і забудови території. Зонінг містить дві невід`ємні частини: текстову та графічну. Графічні матеріали виконуються у вигляді схем з умовними позначеннями та експлікацією, що відповідає текстовим матеріалам Зонінгу.

У відзиві на позов відповідач вказує, що земельні ділянки, які позивачі бажають отримати у власність, ще на період дії попереднього Генерального плану знаходилися на землях зелених насаджень громадського користування.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

У свою чергу, згідно зі статтею 50 Земельного кодексу України, до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Відповідно до статті 51 Земельного кодексу України, до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Частиною третьою статті 52 Земельного кодексу України визначено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення.

Відповідно до статті 88 Водного кодексу України, З метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;

для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів;

для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті. Межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

Згідно з статтею 89 Водного кодексу України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється:

1) розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво;

2) зберігання та застосування пестицидів і добрив;

3) влаштування літніх таборів для худоби;

4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів;

5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки;

6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо;

7) випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відмовляючи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідач посилався на віднесення бажаних ділянок до рекреаційної зони природних ландшафтів.

Разом з тим, будь-яких доказів перебування спірних земельних ділянок у межах рекреаційної зони відповідачем не надано. Таких доказів не встановлено і судом.

Крім того, ОСОБА_4 було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ще і з підстав перебування бажаної земельної ділянки у прибережній захисній смузі водойм (нормативна).

Як вбачається з матеріалів справи, така земельна ділянка знаходиться у верхній частині схилу, довжина якого більше 100 м, а відстань до води 220 м. Площа басейну річки Тетерів складає 15300 км квадратних.

За таких обставин і враховуючи положення статті 88 Водного кодексу України, прибережна захисна смуга річки Тетерів в межах населеного пункту біля земельної ділянки, яку бажає отримати ОСОБА_4 , має становити 50 м.

Відповідачем дані обставини не спростовано і протилежного не доведено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій", Законом України "Про місцеве самоврядування", без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про протиправність рішення Житомирською міською радою від 24 грудня 2021 року № 465 у частині відмови позивачам у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо зобов`язання Житомирської міської ради надати позивачам дозвіл на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

У свою чергу ознакою дискреційних повноважень є право суб`єкта владних повноважень приймаючи рішення, вчиняючи дії чи утримуючись від їх вчинення, діяти з певною свободою розсуду, тобто можливістю обрати одне з кількох юридично допустимих рішень.

Разом з тим, за відсутності визначених чинним законодавством підстав для відмови позивачам в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач повинен надати такий дозвіл.

Суд констатує, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідача вчинити передбачені чинним законодавством дії, відступити від яких він не мав права, однак незаконно відмовився їх вчиняти, чим порушив конституційні права людини і громадянина, не є втручанням у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

За наведених обставин, з метою ефективного захисту порушених прав позивачів, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Житомирської міської ради за зверненнями ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 від 19 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 від 19 жовтня 2021 року та ОСОБА_4 від 20 жовтня 2021 року прийняти рішення про надання їм дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в межах безоплатної приватизації, орієнтовною площею по 0,1 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи й висновків суду.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З огляду на положення статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статями 77, 90, 139, 241-246 250, 255, 257, 262, 264, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Житомирської міської ради (майдан С.П.Корольова, 4/2, Житомир, 10014, ), третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради (вул. Покровська, 6, м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправними рішень та відмов, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської міської ради № 465 від 24 грудня 2021 року у частині відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою.

Зобов`язати Житомирську міську раду за зверненням ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 року прийняти рішення про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації, орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи й висновків суду.

Зобов`язати Житомирську міську раду за зверненням ОСОБА_2 від 19 жовтня 2021 року прийняти рішення про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації, орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи й висновків суду.

Зобов`язати Житомирську міську раду за зверненням ОСОБА_3 від 19 жовтня 2021 року прийняти рішення про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації, орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи й висновків суду.

Зобов`язати Житомирську міську раду за зверненням ОСОБА_4 від 20 жовтня 2021 року прийняти рішення про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах безоплатної приватизації, орієнтовною площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи й висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова