Справа № 200/1518/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Справа№200/1518/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення повного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року, за виключенням вже виплаченої частини індексації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): у період з 24.07.2020 року по 30.09.2020 року - березень 2018 року, у період з 01.10.2020 року по 04.05.2022 року - жовтень 2020 року, з урахуванням положень абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, а також виплатити позивачу її недоотриману частину, за виключенням вже виплаченої частини індексації.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з липня 2020 року по травень 2022 року нарахування та виплата відповідачем індексації грошового забезпечення, зокрема, за період з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року, здійснювались не у повному обсязі.

Позивач вказує, що індексація грошового забезпечення мала проводитися відповідачем із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): у період з 24.07.2020 року по 30.09.2020 року - березня 2018 року, а у період з 01.10.2020 року по 04.05.2022 року - жовтня 2020 року.

Крім того, позивач стверджує, що за період його військової служби відповідачем мала застосовуватися щомісячна мінімальна фіксована індексація у розмірі 4258,75 грн. згідно з вимогами абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

На переконання позивача, незастосування відповідачем зазначених правил призвело до неповної виплати позивачеві суми індексації грошового забезпечення, що є протиправним, суперечить вимогам чинного законодавства і порушує його законні права та інтереси.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на позовну заяву вказує на те, що у контексті спірного періоду, тобто періоду з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року, із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" ключовим є те, що із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 9 грудня 2015 року за № 1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є не місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а саме місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Отже, місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації військовослужбовців є місяць, наступний за місяцем, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Водночас, як зазначає відповідач у відзиві на позов, у випадку відсутності підвищення тарифної ставки (посадового окладу), яку займав позивач, у період з 01.01.2008 року (після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294) по 28.02.2018 року, в період з 17.10.2017 року по 28.02.2018 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення місяцем для обчислення індексу споживчих цін для проведення розрахунку індексації грошового забезпечення (базовим місяцем) має бути січень 2008 року.

За даних обставин, на думку відповідача, ним не було допущено протиправних дій або бездіяльності щодо нарахування/ненарахування індексації грошового забезпечення стосовно позивача до 31.10.2018 року.

Щодо позовних вимог у частині застосування відповідачем при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача за спірний період положень абзацу 4 пункту 5 вказаного вище Порядку проведення індексації грошових доходів населення, відповідач у відзиві на позов зазначає, що ці вимоги не ґрунтуються на нормах даного Порядку в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

При цьому відповідач у відзиві посилається на правову позицію Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 15.06.2022 року у справі № 520/4061/21.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2023 року подану ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 позовну заяву про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/1518/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Даною ухвалою суду, серед іншого, у відповідача були витребувані, зокрема, письмові пояснення та відповідні докази щодо того, чи нараховувалась (якщо так, то із застосуванням якого базового місяця для обчислення) та чи виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення за період з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року.

На виконання вимог вказаної ухвалу суду відповідачем було надано відзив на позов, але без зазначення у ньому відомостей стосовно конкретних базових місяців, які фактично застосовувались при обчисленні індексації грошового забезпечення позивача.

Витребуваних за ухвалою суду від 24.04.2023 року доказів відповідачем у встановлений судом строк надано не було.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року, у зв`язку з ненаданням відповідачем витребуваних за ухвалою від 24.04.2023 року доказів, ці докази були витребувані судом повторно.

Також, з огляду на викладені у відзиві на позов заперечення відповідача, ухвалою суду від 26.06.2023 року у сторін були витребувані додаткові докази.

Витребувані судом пояснення і докази були надані суду позивачем - 27.06.2023 року, а відповідачем - 04.07.2023 року.

З урахуванням додатково наданих сторонами пояснень і документів, суд вважає наявні у справі докази достатніми для постановлення рішення.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 , який виданий 02.11.2022 року та є дійсним до 02.11.2032 року, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 30.11.2021 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Як видно з витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2020 року за № 208 (по стройовій частині), позивача було зараховано до списків особового складу і на усі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 24.07.2020 року.

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2022 року за № 123 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 04.05.2022 року у зв`язку з його направленням до нового місця служби - до Військової частини НОМЕР_5 .

Наведені обставини також підтверджуються записами у військовому квитку позивача серії НОМЕР_6 , виданому 18.05.2009 року.

Позивач стверджує, що за період проходження військової служби індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась йому не у повному обсязі.

У позовній заяві вказується про те, що представник позивача звертався до відповідача з адвокатським запитом в інтересах позивача, на який "... надійшла відповідь в/ч НОМЕР_1 за вих. № 692/1463 від 01.03.2023...".

Відповідного письмового звернення, на яке позивач посилається у своїй позовній заяві, до матеріалів справи не надано.

Проте, як видно з наданої до матеріалів справи копії листа відповідача № 692/1463 (без повної дати), відповідачем на адвокатський запит представника позивача від 23.02.2023 року № 136-з було надано інформацію та документи стосовно проходження позивачем військової служби, а також щодо нарахованого та виплаченого позивачу грошового забезпечення.

Зі змісту наданих відповідачем на адвокатський запит документів (зокрема, із довідки-розрахунку), як вказується у позовній заяві, позивачу і стало відомо, що за період військової служби з липня 2020 року по травень 2022 року йому була нарахована та виплачена лише частка індексації грошового забезпечення.

Дані обставини стали приводом для звернення позивача до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються пільги, гарантії та компенсації, передбачені законом.

Положеннями частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) установлено, що індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Частина 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково чи повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-XII установлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення прожиткового мінімуму.

Відповідно до частин 1, 6 статті 5 Закону № 1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), у редакції від 24.11.2016 року, було установлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, посадових осіб митної служби.

28.02.2018 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" редакція зазначеного абзацу пункту 2 Порядку № 1078 була змінена і до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації, були включені поліцейські.

03.11.2021 року постановою Кабінету Міністрів України № 1141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" також внесено зміни до цього абзацу пункту 2 Порядку № 1078 та виключено слова "посадових осіб митної служби".

У решті редакція абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 на сьогодні змін не зазнала.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Положеннями абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно з абзацами 2 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 установлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацами 1 та 4 пункту 6 Порядку № 1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10-2 Порядку № 1078, у редакції від 15.12.2015 року, було визначено, що для тих працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за тією посадою, яку займає працівник.

У подальшому положення пункту 10-2 Порядку № 1078 зазнавали певних змін.

Зокрема, за постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2021 року № 278 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" пункт 10-2 Порядку № 1078 було викладено у такій редакції: "Для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби) для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу, посадова особа митної служби".

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року № 1141 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" зі змісту пункту 10-2 Порядку № 1078 було виключено слова ", посадових осіб митної служби" і ", посадова особа митної служби", а також замінено слова "для новоприйнятих працівників" словами ", для новоприйнятих працівників".

В усьому іншому редакція пункту 10-2 Порядку № 1078 змін на сьогодні не зазнала.

Аналіз указаних положень свідчить про те, що з 01.12.2015 року, внаслідок внесених до Порядку № 1078 законодавчих змін, діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для усіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття або переведення чи виходу на роботу. При цьому виплата індексації грошового забезпечення має здійснюватися за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі № 815/2590/18, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до моменту настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за наявності яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

На час існування спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 704).

Після прийняття даної Постанови КМУ № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 року, місяцем підвищення доходу (тобто базовим місяцем) для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.

Відтак, з огляду на місяць підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, враховуючи зміст пунктів 5 та 10-2 Порядку № 1078, місяцем підвищення доходу (базовим місяцем), за яким необхідно обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців після 01.03.2018 року, є березень 2018 року.

Цей висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, наведеним у постановах від 26.01.2022 року у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 року у справі № 420/3593/20, від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 та інших.

28.10.2020 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 1038 (далі - Постанова КМУ № 1038), якою внесено зміни до Постанови КМУ № 704.

Зокрема, даною Постановою КМУ № 1038 було затверджено з 01.10.2020 року нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшого складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу та нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів.

Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 1038 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з дня набрання чинності пунктом 6 розділу I Закону України від 17.10.2019 року № 205-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби" та пунктом 4 розділу I Закону України від 04.06.2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців".

Пунктом 4 розділу I Закону України від 04.06.2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" внесено зміни до частин 2, 3 статті 5 Закону № 2232-XII та встановлено нові військові звання.

Комплексний аналіз Постанови КМУ № 1038, частин 2 та 3 статті 5 Закону № 2232-XII (в редакціях до та після внесення змін Законом України від 04.06.2020 року № 680-IX) та Постанови КМУ № 704 (в редакціях до та після внесення змін Постановою КМУ № 1038) дозволяє зробити висновок про те, що внесення Постановою КМУ № 1038 змін до Постанови КМУ № 704 було пов`язане безпосередньо із встановленням нових військових звань та відповідним встановленням саме для них відповідних коефіцієнтів.

При цьому щодо військових звань, які були встановлені частинами 2, 3 статті 5 Закону № 2232-XII до внесення до цих положень змін згідно із Законом України від 04.06.2020 року № 680-IX, тарифні коефіцієнти після внесення даних змін фактично не змінилися.

Так, відповідно до схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченої Постановою КМУ № 704 в редакції до внесення змін Постановою КМУ № 1038, тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "солдат" та "старший солдат" складали 0,3 та 0,34, відповідно.

Аналогічні тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "солдат" та "старший солдат" установлені схемою тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченою Постановою КМУ № 704 в редакції після внесення змін Постановою КМУ № 1038 (0,3 та 0,34, відповідно).

Суд акцентує увагу на тому, що позивача було зараховано до списків особового складу і на усі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 24.07.2020 року у військовому званні "солдат" (згідно з наказом від 24.07.2020 року № 208) та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 04.05.2022 року у військовому званні "старший солдат" (згідно з наказом від 04.05.2022 року № 123).

Таким чином, внесення Постановою КМУ № 1038 змін до Постанови КМУ № 704 жодним чином не призвело до підвищення тарифних ставок за військовими (спеціальними) званнями позивача або до підвищення його посадового окладу.

Наведене також підтверджується наданою відповідачем до матеріалів справи розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення позивача.

У постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зауважив на тому, що відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

На тлі цього Верховний Суд зазначив про те, що посадові оклади військовослужбовців дотепер визначалися відповідними постановами Кабінету Міністрів України. При цьому, за висновком Верховного Суду, у період спірних правовідносин (2015-2021 роки) цих постанов було дві (маються на увазі постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 та постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704).

Водночас, надаючи оцінку спірному періоду у справі № 400/3826/21 (з 01.12.2015 року по 02.02.2021 року), Верховний Суд зауважив, що протягом цього періоду посадовий оклад позивача не змінювався з січня 2008 року та змінився лише у березні 2018 року (тобто після набрання чинності Постановою КМУ № 704).

Жодних інших висновків щодо будь-якої зміни протягом періоду з 01.12.2015 року по 02.02.2021 року тарифних ставок або посадових окладів військовослужбовців (у тому числі внаслідок прийняття Постанови КМУ № 1038) Верховним Судом у вказаній вище постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 не наведено.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що внесення Постановою КМУ № 1038 змін до Постанови КМУ № 704 ніяк не вплинуло на розмір тарифних ставок за військовими (спеціальними) званнями позивача або на розмір посадового окладу позивача та мало на меті встановлення тарифних ставок для нових військових (спеціальних) звань, які були введені Законом України від 04.06.2020 року № 680-IX шляхом внесення відповідних змін до частин 2 та 3 статті 5 Закону № 2232-XII.

Відтак, приймаючи до уваги наведене та інші, викладені вище, висновки суду, у період з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року місяцем підвищення доходу (тобто базовим місяцем), за яким необхідно обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача, є саме березень 2018 року, що повністю узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 400/3826/21.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21, повноваження, що стосуються визначення січня 2008 року в якості місяця підвищення доходу військовослужбовця (тобто базового місяця), за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року до 28.02.2018 року, не є дискреційними повноваженнями військової частини.

Аналогічні висновки є застосовними і щодо визначення березня 2018 року як місяця підвищення доходу військовослужбовця (базового місяця), за яким слід обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення після 01.03.2018 року.

З наданих до справи доказів, зокрема, зі складної відповідачем щодо позивача довідки-розрахунку, судом установлено, що у період з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року індексація грошового забезпечення позивача нараховувалась і виплачувалась із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (тобто базового місяця) - березня 2018 року.

Отже, відповідач, нараховуючи індексацію грошового забезпечення позивача у період з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року із застосуванням березня 2018 року в якості місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (тобто базового місяця), діяв у межах чинного законодавства.

У зв`язку з викладеним позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження позивачем військової служби з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (тобто базового місяця): у період з 24.07.2020 року по 30.09.2020 року - березня 2018 року, у період з 01.10.2020 року по 04.05.2022 року - жовтня 2020 року, а також у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невчинення ним зазначених дій задоволенню не підлягають.

З приводу позовних вимог щодо зобов`язання відповідача врахувати положення абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року, суд зазначає про таке.

Як вже було вказано раніше, відповідно до абзаців 1 та 2 пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. При цьому обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до абзаців 3 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 установлено, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

У вказаній вище постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зауважив на тому, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".

З цього приводу Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 зазначив, що Закон № 1282-ХІІ та Порядок № 1078 не містить такого поняття як "фіксована" сума індексації. Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року № 526, де були вказані приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, але постановою Уряду від 09.12.2015 року № 1013 Додаток 4 був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 року у цьому Додатку, як і у цілому в Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

Починаючи з 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, по суті, йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки у тому разі, коли у місяці підвищення тарифних ставок (посадових окладів) розмір доходу менший за суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Як зазначено Верховним Судом у вказаній постанові, буквальний спосіб тлумачення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в січні 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Урахувавши вказані висновки Верховного Суду, суд установив, що позивача зараховано до списків особового складу і на усі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 24.07.2020 року (наказ від 24.07.2020 року № 208), тобто вже після зміни тарифних ставок (посадових окладів) військовослужбовців у березні 2018 року у зв`язку з набранням чинності Постановою КМУ № 704.

З наявної у матеріалах справи копії військового квитка позивача судом встановлено, що у період з 19.05.2010 року (після звільнення у запас) і до 24.07.2020 року (зарахування до списків особового складу і на усі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 ), позивач військову службу не проходив, отже, жодного грошового забезпечення як військовослужбовець, не отримував.

Вказані обставини унеможливлюють встановлення розміру підвищення доходу позивача у березні 2018 року, порівняння грошового доходу позивача із сумою індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), з його доходом у місяці, що передував такому підвищенню (лютий 2018 року), тощо, оскільки жодного доходу (грошового забезпечення) позивач у вказаний період не отримував.

У зв`язку з цим пред`явлення позовних вимог про зобов`язання врахувати вимоги абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 під час нарахування індексації грошового забезпечення позивача за спірний період із застосуванням березня 2018 року в якості місяця підвищення доходу до Військової частини НОМЕР_1 позбавлене правових підстав та належного обґрунтування.

Щодо жовтня 2020 року судом було установлено, що внаслідок внесення Постановою КМУ № 1038 змін до Постанови КМУ № 704 не відбулося підвищення тарифних ставок за військовими (спеціальними) званнями позивача або підвищення його посадового окладу, а місяцем підвищення доходу (тобто базовим місяцем) для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у спірний період є березень 2018 року.

Відтак, з огляду на зміст абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078, позивач не має права на «індексацію-різницю», обчислену з урахуванням жовтня 2020 року.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача врахувати положення абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 під час нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 24.07.2020 року по 04.05.2022 року також задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позову, понесені позивачем та заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Доказів понесення інших судових витрат сторонами до суду не надано.

Керуючись положеннями Конституції України, Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", "Про індексацію грошових доходів населення", постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Повне судове рішення складене 06 липня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч