Справа № 440/3476/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/3476/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Манік М.О.

представника відповідача Засипка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" до Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство " Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат " звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №407/32-00-07-04-08 від 27.12.2022 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2022 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, по взаємовідносинах з ТОВ "Еллай", ТОВ "Арсітрейд", ТОВ "ТД "Магістральний Дизель" на загальну суму 50757,00 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.12.2022 №405/32-00-07-04-08 та №406/32-00-07-04-08.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариство придбало товари у постачальників: ТОВ "Еллай", ТОВ "Арсітрейд", ТОВ "ТД "Магістральний Дизель". Реальність господарських операцій з цими постачальниками повністю підтверджена документами, наданими до перевірки: рахунками-фактурами, видатковими накладними, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними тощо. Зазначено, що висновки контролюючого органу базуються лише на припущеннях та неповній інформації податкової бази по спірним контрагентам. За доводами позивача, ці висновки, зроблені в акті перевірки, не доводять відсутності господарських операцій.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3476/23; вирішено проводити розгляд справи розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 20.04.2023.

26.04.2023 до суду надано відзив, у якому представник відповідача зазначив, що перевіркою підприємства позивача встановлені порушення - п.п. "а" п. 198.1, абзаців першого - третього п. 198.2, абзаців першого - другого п. 198.3, 198,6, ст. 198, з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УГ (зі змінами), завищено суму податкового кредиту у січні 2022 року на суму 52 110 грн. та у травні 2022 року на суму 5 229 грн., внаслідок чого порушено: 1) п.200.1, абз. "в" п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-УІ (зі змінами) в частині завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у січні 2022 року на 52 110 грн.; порушення п.200.1, абз. "б" п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI (зі змінами) в частині завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на рахунок платника у банку по податковій декларації з ПДВ за травень 2022 року на 5 229 грн.; відповідно до пп. б) п.200.4, в) п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, у ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення за травень 2022 року на суму 1 816 грн.. Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків були складені податкові повідомлення - рішення від 27.12.2022 за № 405/32-00-0704-08, 406/32-00-07-04-08, 407/32-00-07-04-08.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляду справи по суті на 29.06.2023.

У судове засідання 29.06.2023 представник позивача не з`явився, надав до суду клопотання про підтримання позов в повному обсязі та розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 20.09.2022 №79-п, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (код за ЄДРПОУ 191282) з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за травень 2022 року (вх. № від 21.06.2022) з урахуванням уточнюючих розрахунків та уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за січень 2022 року (вх. № від 27.04.2022).

За результатами перевірки складено Акт від 07.11.2022 за № 485/32-00-07-0421/00191282.

Актом перевірки встановлено порушення: п.п. «а» п. 198.1, абзаців першого - третього п. 198.2, абзаців першого - другого п. 198.3, 198,6, ст. 198, з урахуванням норм п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УГ (зі змінами), завищено суму податкового кредиту у січні 2022 року на суму 52 110 грн. та у травні 2022 року на суму 5 229 грн., внаслідок чого порушено: п.200.1, абз. «в» п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-УІ (зі змінами) в частині завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у січні 2022 року на 52 110 грн.; порушення п.200.1, абз. «б» п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI (зі змінами) в частині завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, на рахунок платника у банку по податковій декларації з ПДВ за травень 2022 року на 5 229 грн.; також, відповідно до пп. б) п.200.4, в) п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, у ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" відсутнє право на бюджетне відшкодування від`ємного значення за травень 2022 року на суму 1816 грн..

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків були складені податкові повідомлення - рішення від 27.12.2022 за № 405/32-00-0704-08, 406/32-00-07-04-08, 407/32-00-07-04-08.

Позивачем була подана скарга на вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України № 5792/6/99-00-06-01-02-06 від 09.03.2023 скарга залишення без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями 27.12.2022 за № 405/32-00-0704-08, 406/32-00-07-04-08, 407/32-00-07-04-08, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 1.1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (пункт 22.1 статті 22 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Положеннями пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У пункті 198.6 статті 196 Податкового кодексу України наведено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

Перевіряючи правомірність висновків податкового органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та контрагентами в оспорюваній сумі, які були покладені в основу акта перевірки, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон України №996-XIV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з частинами першою та другою статті 3 Закону України №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 Закону України №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо ця подія оформлена первинним документом, що містить усі обов`язкові реквізити, визначені частиною другою статті 9 Закону України №996-XIV, зазначена обставина є належним доказом реальності господарської операції.

Відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.4, 2.15 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 №168/704 (далі Положення № 88, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення; господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16.03.2021 у справі № 580/2490/19.

З урахуванням зазначеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Полтавський ГЗК» придбало у ТОВ «Еллай» за Договором №285 від 01.09.2019 Гвинт M6S 30*380 №840.1075-00 код УКТ ЗЕД .

Вказана господарська операція має реальний характер, вона описана в Акті перевірки детально, в т.ч. і спосіб поставки через оператора поштового зв`язку «Нова Пошта», підтверджена всіма необхідними первинними документами. Так, до перевірки надано Експрес-накладну Нової пошти №0256 від 29.12.2021 року, Сертифікат якості (паспорт) на товар №101/285 від 29.12.2021 року та інші необхідні документи.

Платник податків не відповідає за дії інших суб`єктів господарювання, в т.ч. і через неможливість контролюючим органом підтвердити ланцюг постачання.

Щодо по взаємовідносинам з ТОВ «Арсітрейд» по податкових накладних за грудень 2021 на загальну суму ПДВ 36 920,00 грн:

ПрАТ «Полтавський ГЗК» придбало у ТОВ «Арсітрейд» за Договорм 1239 від 18.05.2021 року та Специфікації №2 від 03.12.2021 року товари. Реальність вказаної операції повністю підтверджена документами, наданими до перевірки: рахунками-фактурами, видатковими накладними, прибутковими ордерами, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними. Однак, з висновків Акту перевірки вбачається, що не встановлено придбання ТОВ «Арсітрейд» реалізованого товару у ймовірного виробника, який зазначений у Специфікації. З чого зроблено наступні висновки: «Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування показників податкового та бухгалтерського обліку без фактичного здійснення господарської операції на загальну суму ПДВ 36 920 грн, виходячи з чого, ПрАТ «Полтавський ГЗК» завищено податковий кредит січня 2022 року на суму ПДВ 36 920 грн».

Висновки викладені у акті перевірки безпідставні, не підтверджують відсутності господарської операції. ПрАТ «Полтавський ГЗК» дійсно придбало товари, відобразило їх придбання в бухгалтерській та податковій звітності, використало придбаний товар у виробництві.

Крім того, місто Сєвєродонецьк Луганської області, в якому розташоване підприємство ТОВ «Арсітрейд», знаходиться під окупацією ще з квітня 2022 року, а тому позбавлене можливості провести звірку взаєморозрахунків, надати документи, які б підтверджували законність придбання товарів. Тому, вважаємо, що висновки контролюючого органу базуються лише на припущеннях та неповній інформації податкової бази по спірному контрагенту.

Ці висновки, зроблені в Акті перевірки, не доводять відсутність господарської операції. Ще раз наголошуємо, що платник податків не відповідає за дії інших суб`єктів господарювання, в т.ч. і через неможливість контролюючим органом підтвердити ланцюг постачання.

Щодо по взаємовідносинам з ТОВ «ТД Магістральний Дизель» по ПН №24 від 29.12.2022 року на суму ПДВ 2350,00 грн:

ПрАТ «Полтавський ГЗК» придбало у ТОВ «ТД Магістральний Дизель» Лічильник мотогодин 228ЧП код УКТ ЗЕД 8607. Зазначений лічильник призначений для тепловозів, які використовує в своїй діяльності ПрАТ «Полтавський ГЗК». Лічильник 1981 року випуску, виробником якого є Чистопольський часовой завод. Ця інформація підтверджується Сертифікатом якості №713, який надавався під час перевірки. Однак, представники контролюючого органу прийшли до хибних висновків про відсутність у ланцюгу постачання придбання реалізованого товару у ймовірного виробника, який зазначений у сертифікаті якості. На підставі чого перевіряючі зробили висновок про незаконне джерело походження товару і про маніпулювання звітністю.

Щодо завищення суми податкового кредиту у травні 2022 року на суму ПДВ 5229,00 грн по контрагенту ТОВ «НВО «Рема» по ПН №5 від 21.03.2022:

Згідно Договору №493 від 25.02.2019 року ТОВ «НВО «Рема» поставило ПаРТ «Полтавський ГЗК» Товар, що підтверджується всіма необхідними первинними документами. Однак, як і в багатьох попередніх пунктах Акту перевірки, контролюючим органом зроблено висновок про маніпулювання податковою звітністю через не встановлення походження товару по ПН №5 від 21.03.2022 року та через відсутність в Сертифікаті якості (паспорті) на товар виробника.

Надані до перевірки первинні документи дають підстави вважати, що господарська операція документально підтверджена та така, що в повному обсязі виконана сторонами.

Крім того, необхідно вказати, ПК України не пов`язує право платника податку на відшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ із результатами перевірок до кінцевого виробника товару, придбаного платником податку, та фактом купівлі товару контрагентом саме у виробника, оскільки від`ємне значення ПДВ є коштами платника податку, які він сплатив продавцям/постачальникам товарів в ціні таких товарів. Порушення норм вказаного Кодексу контрагентами ПрАТ «Полтавський ГЗК» породжує негативні наслідки безпосередньо для контрагентів ПрАТ «Полтавський ГЗК» і не може впливати на право ПрАТ «Полтавський ГЗК» на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Отже господарська операція мала реальний характер, товар використовується у виробництві за призначенням. За твердженням позивача: наведені висновки зроблені без належних доказів, вони не підтверджують відсутності господарських операцій; ПрАТ "Полтавський ГЗК" дійсно придбало товари, відобразило їх придбання в бухгалтерській та податковій звітності, використало придбаний товар у виробництві; висновки контролюючого органу базуються лише на припущеннях та неповній інформації податкової бази за спірними контрагентами. Ці висновки, зроблені в акті перевірки, не доводять відсутності господарських операцій. Також позивачем у запереченнях на акт перевірки зазначено, що товариство використало придбаний товар у виробництві.

Дослідивши матеріали справи та правовідносини позивача з ТОВ "Еллай", ТОВ "Арсітрейд", ТОВ "ТД "Магістральний Дизель", суд дійшов наступних висновків.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Враховуючи вищевказані норми законодавства, первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; відсутність первинних документів обліку.

Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції. Водночас норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкових вигод, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 24.05.2022 у справі № 640/11594/21.

Крім того, податкова інформація самостійно не може безумовно підтверджувати фінансово-господарську неспроможність господарюючого суб`єкта щодо виконання узятих на себе зобов`язань. Зокрема, відсутність трудових та матеріальних ресурсів самостійно не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності у платника первинних документів, які спростовують такі доводи, які перш за все підлягають дослідженню та оцінці судом.

Верховний Суд також неодноразово акцентував на тому, зокрема, у постановах від 02.12.2019 у справі №826/13060/18, від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Суд зазначає, що доводи контролюючого органу зводяться лише до правових дій, наявності/відсутності відповідних об`єктів, персоналу тощо саме у контрагентів позивача.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Отже, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди, є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Відповідачем не надано доказів наявності між позивачем та його контрагентами при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

На підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №407/32-00-07-04-08 від 27.12.2022 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2022 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, по взаємовідносинах з ТОВ "Еллай", ТОВ "Арсітрейд", ТОВ "ТД "Магістральний Дизель" на загальну суму 50757,00 грн.

Інші доводи відповідача є безпідставними та не впливають на висновки суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.12.2022 №405/32-00-07-04-08 та №406/32-00-07-04-08, суд зазначає наступне.

ПрАТ «Полтавський ГЗК» задекларувало ПК по взаємовідносинах з ТОВ «ТД ТЕК-Україна» в сумі ПДВ 1816 грн (від`ємне значення за травень 2022). Реальність господарської операції не ставиться під сумнів перевіряючими, натомість з висновків Акту перевірки вбачається, що ПрАТ «Полтавський ГЗК» не має права на отримання бюджетного відшкодування на суму від`ємного значення, сформованого на суму ПК по взаємовідносинах з ТОВ «ТД ТЕК-Україна», на підставі Рішення Комісії регіонального рівня №1 від 26.09.2022 року про відповідність платника податків ТОВ «ТД ТЕК-Україна» критеріям ризиковості (критерій « 8»).

Податкову накладну зареєстровано ТОВ «ТД ТЕК-Україна» ще в травні 2022 року, а Рішення Комісії регіонального рівня прийнято лише в вересні 2022 року. Тобто на момент оформлення ПК питань до контрагента не було;

Закон не має зворотної дії в частині нарахування податків, тому неправильним є застосування Рішення Комісії регіонального рівня №1 від 26 вересня 2022 року до податкового періоду травня 2022 року;

Отже, не може бути підставою для позбавлення ПрАТ «Полтавський ГЗК» податкового кредиту посилання контролюючого органу на Рішення Комісії регіонального рівня №1 від 26 вересня 2022 року, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Так, згідно Акту перевірки по контрагентам ТОВ «Еллай», ТОВ «НВО «Рема», ТОВ «Арсітрейд», ТОВ «Торговий дім «Магістральний дизель» контролюючий орган дійшов до наступних висновків:

«… законне походження товару … не встановлено. Має місце маніпулювання податковою звітністю (легалізація товару) з метою незаконного формування показників податкового та бухгалтерського обліку без фактичного здійснення господарської операції.»

Вказані висновки є лише припущеннями перевіряючих, не доведені жодним законним способом. Господарські операції мають реальний характер та підтверджені всіма необхідними первинними документами!

Так, доказів, які б свідчили про маніпулювання податковою звітністю перевіряючими не надано, а отже сам по собі факт не встановлення законного походження товару не може слугувати належним доказом відсутності фактичного здійснення господарської операції та не тягне за собою правових наслідків для ПрАТ «Полтавський ГЗК», оскільки податкове законодавство не ставить у залежність право платника податків на формування податкового кредиту від податкового обліку(стану) інших осіб і фактичного руху товарів по ланцюгу постачання від виробника до платника податків. Питання визначення складу податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від походження товару та наявності у контрагента необхідних ресурсів.

Наведене узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 61 Конституції України, відповідно до яких юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно, висновки перевіряючих про маніпулювання податковою звітністю є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

Законодавцем визначений перелік обставин-підстав, з настанням (здійсненням) яких пов`язано виникнення права платника податку на податковий кредит.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому з будь-якою залежністю із походженням товару та підтвердженням цього факту підприємствами-контрагентами платника цього податку тощо законодавець не пов`язує.

Так, відповідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вищенаведено, пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з вимогами, визначеними частинами першою та другою статті 9 Закону України №996-XIV, та відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Положення №88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, первинний документ має дві обов`язкові ознаки: має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Як вже вищезазначено, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.7 Положення №88 облікові регістри це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою і змістом.

Інформація про господарські операції підприємства, установи за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься у згрупованому вигляді до бухгалтерської звітності, порядок складання якої встановлюється відповідними нормативно-правовими актами.

Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (пункт 1.2 Положення №88).

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

За визначенням у підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

За результатами аналізу сформованих платником даних податкового обліку, реальність операції визначається не лише фактичною наявністю та рухом товарів (робіт, послуг), але й виконанням поставки саме задекларованим контрагентом, тобто наявністю прямого зв`язку з конкретним постачальником; наведене зумовлює обов`язок платника належним чином довести реальне виконання господарської операції саме заявленим контрагентом.

Згідно з абзацом "б" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Абзацом "б" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до підпункту 14.1.60 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Положенням пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно, однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною та, відповідно, заявлення до бюджетного відшкодування в подальшому.

Таким чином, норма пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначає право платника податку після реєстрації податкової накладної у ЄРПН для нарахування сум податку на її підставі та не потребує жодного додаткового підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача, що відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України після реєстрації податкової накладної для нарахування сум податку на її підставі не потребує додаткового підтвердження.

Крім того, суд зазначає, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" від 11.12.2019 №1165, якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі Порядок №1165).

Пунктом 1 Порядку №1165 встановлено, що цей порядок визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі (далі комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

За змістом пункту 2 Порядку №1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

У силу пункту 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку №1165).

Пунктами 10, 11 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що контролюючий орган, після надходження податкової накладної до ДПС для реєстрації в ЄРПН, в автоматизованому режимі здійснює її розшифрування та проводить відповідну перевірку, зокрема щодо наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування через відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або через відповідність відображених у ній операції критеріям ризиковості здійснення операцій.

Виходячи з вищевикладеного, Порядок №1165 за своєю правовою природою визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної у разі виявлення ознак ризиковості операцій, проведених платником податку, або самого платника податку.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, буд. 16,м. Горішні Плавні, Полтавська область, ) до Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби (пр-кт Олександра Поля, буд. 57,м. Дніпро, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №407/32-00-07-04-08 від 27.12.2022 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2022 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, по взаємовідносинах з ТОВ "Еллай", ТОВ "Арсітрейд", ТОВ "ТД "Магістральний Дизель" на загальну суму 50757,00 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.12.2022 №405/32-00-07-04-08 та №406/32-00-07-04-08.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України (пр. Олександра Поля, 57, м. Дніпро, 49600, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривень). 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 липня 2023 року

Головуючий суддя Г.В. Костенко