Справа № 120/265/23
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 липня 2023 р. Справа № 120/265/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради (далі - виконавчий комітет Вінницької МР, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем незаконно змінено черговість ОСОБА_1 у Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, з №68 на №457. Обґрунтовуючи протиправність таких дій відповідача, позивач зазначає, що на підставі його заяви від 09.02.2022, в якій він просив змінити категорію пільги "учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії" на пільгу "ветеран війни інвалід війни 2-ї групи", при цьому залишивши його черговість в списку осіб, які користуються правом на позачергове отримання житла за №68, виконавчим комітетом МР внесено зміни до облікової справи ОСОБА_1 та включено його до Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, як інваліда війни за №457, що суперечить змісту його заяви та нормам ст. 19 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96, ст.ст. 39, 40, 41, 42 Житлового Кодексу Української РСР та пунктам 18, 19, 22, 23, 24, 26, 28, 43 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 №470.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду від 17.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

20.02.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що посадові особи виконавчого комітету Вінницької МР діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Крім того, відповідач звертає увагу, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними на його думку, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані з порушенням права особи отримати житло, то такі спори відносяться до захисту цивільних (житлових) прав, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача. Таким чином, розгляд такого спору, на переконання відповідача, має проводитися за правилами цивільного судочинства.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , та є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

08.06.2005 позивач подав заяву до виконавчого комітету Вінницької МР про взяття його на квартирний облік, включивши в список осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, як ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1).

Рішенням виконкому міської ради від 14.06.2005 №1196 позивача взято на квартирний облік, включивши в Список осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, що підтверджується довідками відділу з обліку та розподілу житла міської ради № 152, №935 від 04.11.2011.

Також суд встановив, що згідно з довідкою Департаменту житлового господарства Вінницької МР від 15.12.2021 №399 позивач перебував на квартирному обліку в Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, за № 76 за категорією обліку "потерпілі в зв`язку з аварією на ЧАЕС (1 кат.)".

Відповідно до наявного у матеріалах справи Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, станом на 01.01.2022 позивач перебував у вказаному списку за № 68 на підставі рішення виконкому міської ради від 14.06.2005 №1196.

09.02.2022 позивач подав до відповідача заяву, в якій він просив внести зміни в його облікову справу, а саме змінити категорію пільги "учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії" на пільгу "ветеран війни інвалід війни 2-ї групи", при цьому залишивши його черговість в списку осіб, які користуються правом на позачергове отримання житла за №68.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької МР від 17.02.2022 № 442 внесено зміни до облікової справи ОСОБА_2 , змінивши пільгу заявника з "потерпілі внаслідок аварії на ЧАЕС, категорія 1" на "інвалід війни".

Листами виконавчого комітету Вінницької МР від 06.12.2022 № К/20/147230/01-20 на звернення позивача № К/20/147230 від 21.11.2022 та від 20.12.2022 № К/01/154479/1-00-10 на звернення позивача від 15.12.2022 № К/01/154479 його повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької МР від 17.02.2022 № 442 внесено зміни до облікової справи ОСОБА_2 , змінивши пільгу заявника з "потерпілі внаслідок аварії на ЧАЕС, категорія 1" на "інвалід війни". Також позивачеві зазначено, що позивач перебуває на квартирному обліку для поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті у загальноміській черзі за № 461 та у списку на позачергове отримання за № 457 за категорією обліку "інвалід війни".

Не погоджуючись з тим, що відповідачем змінено черговість позивача в Списку осіб, які користуються правом на позачергове отримання житла, з №68 на №457, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним відносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Право громадян України на житло закріплено ст. 47 Конституції України, яка визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Конституційне право на житло вважається забезпеченим лише тоді, коли громадянин України має житло, що відповідає установленим нормам і придатне для проживання. За відсутності такої житлової площі та потреби в соціальному захисті громадянин визнається таким, що потребує покращення житлових умов і згідно з чинним законодавством може претендувати на одержання відповідного житла, яке надається за правом найму державою чи органами місцевого самоврядування безоплатно, або на забезпечення себе і своєї сім`ї житлом за власний кошт, але за доступну плату.

Кожна сім`я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім`ї (за їх вибором) та у виконавчому органі відповідної ради за місцем проживання, де ведення квартирного обліку покладається на відділи з обліку і розподілу жилої площі, а там, де таких відділів немає - на призначених службових осіб.

Згідно зі ст. 31 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до ст. 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Згідно зі ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Згідно з абзацом 1 пункту 10 частини першої статті 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються, зокрема такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку;

Зі змісту наведених норм законодавства суд робить висновок що державою надано право на позачергове одержання житла як особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесені до 1 категорії, так і особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам, яке забезпечено різними законодавчими актами.

При цьому облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання регулюються "Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила № 470).

Відповідно до п. 18 Правил № 470 для взяття на квартирний облік громадяни повинні подати заяву про взяття на квартирний облік. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, видана організацією, яка здійснює експлуатацію жилого будинку, або громадянином, який має у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому органі місцевої ради).

За змістом п.п. 22-24 Правил № 470 громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради.

При одночасному розгляді заяв кількох осіб їх черговість на одержання жилих приміщень визначається за датою подання ними заяви з необхідними документами. Якщо в один день подали заяви кілька осіб, їх черговість на одержання жилих приміщень визначається при прийнятті рішення з урахуванням житлових умов, стану здоров`я, трудової та громадської діяльності.

Громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень (додаток № 4). Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, підписана секретарем виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів і скріплена печаткою виконавчого комітету.

З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток № 5).

Списки громадян, взятих на квартирний облік, та окремі списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вивішуються для загального відома.

На кожного громадянина (сім`ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення.

Облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм жилих приміщень - у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, який видав ордер на вселення.

Облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку.

Згідно з п.п. 27, 28 Правил № 470 громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку).

При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи.

Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Відповідно до п. 47 Правил № 470 громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток № 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома.

Громадяни виключаються з указаного списку, якщо вони були включені до нього необґрунтовано або втратили право позачергового одержання жилих приміщень. Виключення зі списку провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про включення громадянина до списку. При розгляді цього питання на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи.

Про виключення із списку громадяни у 15-денний строк повідомляються в письмовій формі із зазначенням підстав виключення.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд зазначає, що рішенням виконкому міської ради від 14.06.2005 №1196 позивача взято на квартирний облік шляхом включення його в Список осіб, які користуються правом позачергового отримання житла.

Відповідно до довідки Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 15.12.2021 №399, позивач перебував на квартирному обліку в списку на позачергове отримання житла за № 76, за категорією обліку "потерпілі в зв`язку з аварією на ЧАЕС (1 кат.)".

Водночас 09.02.2022 позивач подав до відповідача заяву, в якій він просив внести зміни в його облікову справу, а саме змінити категорію пільги "учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії" на пільгу "ветеран війни - інвалід війни 2-ї групи", при цьому залишивши його черговість в списку осіб, які користуються правом на позачергове отримання житла за №68.

14.02.2022 на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради без участі позивача було розглянуто його заяву щодо внесення змін до облікової справи. Члени громадської комісії підтримали заяву ОСОБА_1 щодо внесення змін до облікової справи та вважали, що відповідно до чинного законодавства внесення громадян до пільгових списків на першочергове або позачергове отримання житла відбувається з дати прийняття рішення виконавчим комітетом міської ради.

Рішенням виконавчого комітету від 17.02.2022 №442 внесено зміни до облікової справи квартирного обліку позивача та включено його до Списку на позачергове отримання житла як "інваліда війни". Водночас відповідач змінив черговість позивача у Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, з № 68 №457.

Поряд із цим суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про скасування чи втрату чинності рішення виконкому міської ради від 14.06.2005 №1196, яким позивача було взято на квартирний облік, та на підставі якого він був включений до Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (кат. 1).

Як свідчать матеріали справи, позивач не звертався до відповідача з вимогою повторного взяття на квартирний облік, оскільки він вже перебував там відповідно до рішення від 14.06.2005 №1196, а лише просив змінити категорію пільги, що не може вважатися взяттям на квартирний облік відповідно до п. 22 Правил № 470.

При ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України", заява № 30856/03).

Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві" (рішення у справі "Савіни проти України", заява № 39948/06, пункт 47).

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й "необхідним у демократичному суспільстві". Інакше кажучи, воно має відповідати "нагальній суспільній необхідності", зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (рішення у справі "Зехентнер проти Австрії", заява №20082/02, пункт 56, ECHR 2009...).

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

З огляду на викладене суд вважає, що внаслідок зміни черговості позивача у Списку осіб, які користуються правом на позачергове отримання житла, відповідачем порушено житлове право позивача у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому такі дії відповідача є протиправними.

Щодо твердження відповідача про необхідність розгляд спору в порядку цивільного судочинства, то суд зазначає таке.

Відповідач як на підставу про розгляд справи в порядку цивільного судочинства посилається на правову позицію викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №806/104/16, від 29.08.2018 у справі №488/1176/14-а та у справі №358/460/16-ц, як на підставу про розгляд справи в порядку цивільного судочинства, а саме необхідності розгляду за правилами цивільного судочинства спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію.

Проте, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі №712/5476/19 відступила від таких висновків та сформувала новий висновок про те, що: " cпори про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг). Тому такі спори слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.".

У разі, коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду, ніж той, який передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду (п. 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц).

Тобто, у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій застосували неактуальні висновки Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, дійшли помилкового висновку, що спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, відмова у реалізації позивачем як особою з інвалідністю внаслідок війни пільги у вигляді позачергового забезпечення житлом або отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення є публічно-правовим спором, і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 440/4785/21.

Відтак твердження відповідача про необхідність розгляд спору в порядку цивільного судочинства суд вважає необґрунтованими.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про визнання протиправними дій виконавчого комітету Вінницької МР щодо зміни черговості ОСОБА_1 в списку осіб, які користуються правом на позачергове отримання житла з №68 на №457.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до п.п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Водночас згідно з п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити черговість ОСОБА_1 за №68 у Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, за пільгами "учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (кат. 1)" та "інвалід війни".

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши надані докази, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а в матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо зміни черговості ОСОБА_1 в Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, з № 68 на № 457.

Зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради поновити черговість ОСОБА_1 за № 68 у Списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, за пільгами "учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (кат. 1)" та "інвалід війни".

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович