Справа № 620/4622/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року Чернігів Справа № 620/4622/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві
провизнання протиправним та скасуванням рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним, скасування рішення від 04.01.2023 №08 про відмову в перерахунку пенсії в частині зарахування до загального стажу періоду роботи з 15.08.1981 по 19.08.1984; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді вчителя фізкультури Ленінської середньої школи в Ленінському РВНО Кримської області з 15.08.1981 по 19.08.1984.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що її робота на посаді вчителя фізкультури Ленінської середньої школи в Ленінському РВНО Кримської області з 15.08.1981 по 19.08.1984 підтверджується відповідними записами трудової книжки, що виконані чітко, без виправлень. Водночас посилання територіального органу пенсійного фонду на те, що дата наказу 07.07.1981 перевищує місячний термін дати зарахування на роботу 15.08.1981, позивач вважає протиправним, оскільки Інструкція на яку покликається відповідач вступила в силу17.08.1993, а отже станом на момент заповнення трудової книжки ОСОБА_1 остання не діяла.

Ухвалою суду від 28.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві надіслав відзив на позов, в якому вказує на відсутність підстав для врахування спірного періоду роботи позивача, оскільки відповідно до записів трудової книжки міститься розбіжність між датою наказу та датою прийняття на роботу більше місяця, а додаткових уточнюючих довідок надано не було.

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти заявлених вимог, оскільки спірний період не зараховано до страхового стажу позивача відповідно записів трудової книжки, тому що вказаний запис проведений з порушенням Інструкції.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.08.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 14-15, 16).

24.10.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просила зарахувати до її загального страхового стажу періоди роботи з 15.08.1981 по 19.08.1984 та з 20.08.1984 по 19.08.1985.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві від 04.01.2023 №08 позивачу відмовлено в зарахуванні до її страхового стажу період роботи на посаді вчителя фізкультури Ленінської середньої школи в Ленінському РВНО Кримської області з 15.08.1981 по 19.08.1984. Підставою для відмови вказано розбіжність між датою наказу про призначення та даною про прийняття на роботу більше місяця (а.с. 8).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 7).

Не погоджуючись із отриманою відмовою позивач звернулась до листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 24.01.2023, в якій просила роз`яснити причини такої відмови (а.с. 12-13).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області надано відповідь, в якій зазначено, що в разі наявності неточностей в записах трудової книжки або відсутності таких записів, підтвердження трудового стажу проводиться враховуючи вимоги Порядку №637, відповідно до якого підтвердження періодів роботи на підприємствах, що знаходяться на окупованій території, здійснюються комісіями з підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (а.с. 14-15).

Позивач не погоджуючись із діями відповідачів звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV(далі - Закон №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17, від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а.

Таким чином, суд погоджується із висновком позивача, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна, а відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Так, дослідивши наявну в матеріалах справи копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що видана 24.08.1981 (а.с. 9) встановлено, що позивач з 15.08.1981 по 19.08.1984 працювала на посаді вчителя фізкультури Ленінської середньої школи в Ленінському РВНО Кримської області; з 20.08.1984 по19.08.1985 на посаді інспектора шкіл і РайОНО.

Відповідно до запису в графі стосовно підстави внесення відповідного запису міститься відомості про наказ №1108 від 07.07.1981, в той час як дата прийняття на відповідну посаду вказана 15.08.1981, що і стало підставою для відмови зарахувати спірний період до загального трудового стажу ОСОБА_1 .

Для встановлення обставин щодо вказаного суд зважає на те, що в спірний період порядок ведення трудових книжок був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 2.2 вказаної Інструкції у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виробляються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: «1984.05.01», у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; «05.01.1984».

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача міститься запис про її прийняття на роботу 15.08.1981, втім наказ на який міститься посилання в цій трудовій книжці виданий 07.07.1981, що свідчить про порушення п. 2.3 Інструкції № 162.

Своєю чергою, відповідно до Порядку №637, яким встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зважає в даному випадку на наявні додаткові підтверджуючи докази про роботу позивача в спірний період, а саме уточнюючі довідки від муніципальної казенної установи «Центр фінансово-господарського забезпечення діяльності муніципальних закладів освіти Ленінського району Республіки Крим» від 21.10.2019 № 171/13-04/01-12 та управління освіти адміністрації Ленінського району Республіки Крим від 29.10.2019 № 13-31/1595 про період роботи в Ленінському РВНО Кримської області (10, 11).

Зокрема, довідка від 21.10.2019 містить інформацію та підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно працювала з 15.08.1981 по 19.08.1984 на посаді вчителя фізкультури в Ленінській середній школі, а з 20.08.1984 по 19.08.1985 на посаді інспектора шкіл в районо.

Вказані у довідках періоди роботи співпадають із періодами, що вказані в трудовій книжці позивача. В самій трудовій книжці спірні записи внесені чітко, не містять дефектів, а також узгоджуються із записами про прийняття та звільнення з інших установ.

За таких обставин, сукупність наданих позивачем доказів дає можливість підтвердити спірний страховий стаж ОСОБА_1 .

Суд погоджується із твердженням позивача про те, що особа не може нести відповідальність за наявні неточності в трудовій книжці, допущені з вини роботодавця.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17.

Враховуючи викладені вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що територіальний орган Пенсійного фонду приймаючи рішення про відмову в зарахуванні позивачеві спірного періоду страхового стажу формально підійшов до вирішення наявного права особи на врахування всіх періодів трудової діяльності, що вливає на розмір призначеної пенсії, а тому діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, як: здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.96 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьев проти України від 05.04.2005.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправним та скасування рішення від 04.01.2023 №08 про відмову в перерахунку пенсії в частині зарахування до загального стажу періоду роботи з 15.08.1981 по 19.08.1984; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді вчителя фізкультури Ленінської середньої школи в Ленінському РВНО Кримської області з 15.08.1981 по 19.08.1984.

Квитанцією від 17.04.2023 (а.с. 17) підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 5, 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 04.01.2023 №08 про відмову в перерахунку пенсії в частині зарахування до загального стажу періоду роботи з 15.08.1981 по 19.08.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді вчителя фізкультури Ленінської середньої школи в Ленінському РВНО Кримської області з 15.08.1981 по 19.08.1984.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14000, .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, .

Дата складення повного рішення суду - 04.07.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб