Справа № 540/7000/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/7000/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправими дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача викладене у листі № 2952-2711/П-04/8-2100/21 від 07.05.2021 про відмову у виплаті пенсії на визначений позивачкою банківський рахунок в "ПриватБанку" № НОМЕР_1 .

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійснені виплати пенсії на особистий банківський рахунок позивачки;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачці на визначений нею банківський рахунок;

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату позивачці пенсії на визначений нею банківський рахунок в "ПриватБанку" № НОМЕР_1 та виплатити недоотримані пенсійні кошти позивачки з урахуванням автоматичних масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправими дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду №11/0/9-22 від 18.03.2022, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду та визначено її Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справі між суддями від 23.03.2023 року справу №540/7000/21 передано для розгляду головуючому судді Харченко Ю.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з листом, до якого додав оригінал заяви ОСОБА_1 про виплату пенсії на банківський рахунок в "ПриватБанку" № НОМЕР_1 , однак у виплаті пенсії відмовлено з посиланням на те, що заява про виплату пенсії подається пенсіонером особисто. Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду з даною позовною заявою.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. № ЕП/13053/23 від 18.04.2023 р.), наголошуючи, зокрема, що в матеріалах пенсійної справи, в тому числі в заяві, відсутні дані позивача про місце проживання в населеному пункті на території України, як це вимагає Закон 1058, Порядок №1596. Відповідно до п. 2.5. Договору, укладеному між Головним управлінням і Банком зобов`язується, забезпечити (безпосередньо та/або через свої установи), зокрема: - прийом в установленому порядку, реєстрацію та передачу Головному управлінню заяв пенсіонерів про виплату пенсій / субсидій; - подання щомісяця не пізніше 20 числа Головному управлінню переліку відкритих за зверненнями Головного управління поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови; - укладання з одержувачами договорів банківського рахунка для зарахування сум пенсій / субсидій, положеннями яких не можуть погіршуватися умови виплати, встановлені Порядком; - відкриття поточних рахунків одержувачам у порядку, встановленому Інструкцією про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженою постановою правління Національного банку України від 29 липня 2022 р. № 162, у тому числі за зверненнями Головного управління; - зарахування сум пенсій / субсидій на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження відповідних сум від Пенсійного фонду. Оскільки заява про виплату пенсії надійшла від представника Позивача (а не від банківської установи і не від заявника), в порушення вимог Порядку №1596, Договору Головним управлінням направлено запит за №2100-0502-8/9731 від 10.04.2023 до АТ КБ «Приватбанк» щодо відкриття наданого рахунку, дотримання вимог Порядку №1596 при його відкритті, відсутні законні підстави для перерахування пенсійних коштів на банківський рахунок. Відповідно до пункту 14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів. Згідно із пунктом 3 Порядку № 1596 виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються: між уповноваженими банками та органами соціального захисту населення; між уповноваженими банками, Пенсійним фондом України та органами Пенсійного фонду. Отже обов`язок виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок належить саме до повноваження банку, а не до повноважень Пенсійного фонду. Обов`язком органів Пенсійного фонду є складення виплатних документів відповідно до наданих заявником реквізитів та перерахування уповноваженим банкам коштів, але не виплата.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 540/7000/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є громадянкою України, яка у вересні 2000 року виїхала з території України на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р. у справі № 540/2210/19 задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними рішення та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) від 13.04.2019 р. № 16 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 . Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , оформлену Листами від 16.04.2019 р. № 1225/03-04, від 21.05.2019 р. № 1555/02-04, від 25.06.2019 р. № 1826/03-04, від 26.07.2019 р. № 2050/03-04, від 17.09.2019 р. № 12238/03-01. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.03.2019 р. про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

23.04.2021 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою, в якій просив належні їй суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) перераховувати на поточний рахунок, який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького РУ «ПриватБанк» поточний рахунок № НОМЕР_2 , МФО 313399, код згідно з . При цьому, до заяви надано оригінал апостильованої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, банківська заява з реквізитами.

Листом від 07.05.2021 №2952-2711/П-04/8-2100/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 662, яка набула чинності 05.10.2016, Порядок виплати виплата пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1996 № 1596 ( зі змінами), викладено у новій редакції. Відповідно до пункту 4 Порядку виплата пенсії та грошової допомоги здійснюється за зазначеним у заяві місцем проживання одержувачів у населених пунктах, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо). Згідно пункту 10 Порядку зазначено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за місцем проживання одержувача або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Вважаючи бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправими дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Згідно із частиною третьою статті 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом ст.ст. 49, 51 Закону № 1058-ІV, в редакції до 07.10.2009 року, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого дана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Водночас, рішенням від 07.10.2009 року № 25-рп/2009, пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону від 09.07.2003 року № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Як зазначено в рішенні КСУ від 07.10.2009 року № 25-рп/2009, наведеними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як вказав Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV.

При цьому, призначення та отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Згідно обставин даної справи, ОСОБА_1 , є громадянкою України, яка у вересні 2000 року виїхала з території України на постійне місце проживання до Ізраїлю.

На виконання відповідного судового рішення у справі № 540/2210/19 ГУПФУ в Херсонській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 14.03.2019 року.

Проте, ГУПФУ в Херсонській області виплату пенсії позивачу не здійснено з посилання на те, що оскільки гр. ОСОБА_2 фактично не проживає на території України, здійснювати виплату пенсії через відділення поштового зв`язку не має можливості. Для виплати пенсії через установи уповноважених банків необхідно відкрити поточний рахунок. Заяву про відкриття банківського рахунку потрібно надіслати на адресу управління: 75500, Херсонська область, м. Генічеськ, пр.. Миру, 43.

23.04.2021 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з відповідною заявою, в якій просив належні позивачеві суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) перераховувати на поточний рахунок, який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького РУ «ПриватБанк» поточний рахунок № НОМЕР_2 , МФО 313399, код згідно з . При цьому, до заяви був доданий оригінал апостильованої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, банківська заява з реквізитами.

Втім, Листом від 07.05.2021 №2952-2711/П-04/8-2100/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило представника позивача про те, що заява від 02.06.2021 року залишається без відпрацювання, оскільки для виплати пенсії через поточний рахунок уповноваженого банку необхідно надати заяву згідно Порядку № 1596 (пункту 10).

Так, згідно з п.п. 8-10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 1596), поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

У разі відкриття поточного рахунка за зверненням органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення одержувач повинен укласти договір банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.

На підставі наведеного, враховуючи, що 14.03.2019 р. уповноважений представник позивача особисто звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на поточний рахунок, який відкрито у Жовтневому відділенні Запорізького РУ «ПриватБанк» поточний рахунок № НОМЕР_2 , МФО 313399, код згідно з 0. При цьому, до заяви був доданий оригінал апостильованої заяви позивача - ОСОБА_1 про призначення пенсії, банківська заява з реквізитами, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні підстави для не здійснення виплати пенсії позивачеві за вказаним банківським рахунком.

Суд, також, наголошує, що позивач є особою, яка виїхала на постійне проживання за кордон, та з матеріалів справи вбачається, що пенсійний орган тривалий час не вирішував питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії, та лише після ухвалення судового рішення у справі № 540/2210/19, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області була призначена пенсія позивачці, з 14.03.2019 року, водночас, лише призначено, однак не виплачено, що, на думку суду, є порушенням права позивача на отримання пенсійних виплат.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 242 КАС України, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 вбачається, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення/призначення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

З огляду на викладене, враховуючи висновки Верховного Суду, оскільки наразі відсутній чіткий механізм, як відновлення, так і призначення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, суд робить висновок, що існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати/призначення пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Також, зокрема, у постанові від 20 січня 2022 року (справа № 280/4551/21) Верховний Суд вказав на те, що очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 року № 25-рп/2009.

За встановлених у справі обставин, та на підставі наведених висновків Верховного Суду, суд доходить висновку, що вимога позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо не виплати пенсії на визначений банківський рахунок, протиправною, є обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню.

Також, враховуючи, що за обставин даної справи Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначило позивачу пенсію з 14.03.2019 року, суд робить висновок, що пенсійний орган має здійснити виплату призначеної ОСОБА_1 з 14.03.2019 року пенсії на визначений у поданій заяві банківський рахунок.

Разом з цим, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, викладене у Листі від 07.05.2021 №2952-2711/П-04/8-2100/21 про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений банківський рахунок, оскільки Лист-відповідь територіального органу ПФУ, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, до того ж, у даній справі встановлено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії на відповідний банківський рахунок.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити недоотримані пенсійні кошти, з урахуванням автоматичних масових перерахунків, суд зауважує, що за встановленими обставинами спір щодо виплати позивачу пенсії з урахуванням автоматичних масових перерахунків у цій справі відсутній. Адже відповідачем наразі не ухвалено рішення щодо виплати пенсії за віком на банківський рахунок на виконання даного судового рішення, а отже відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені, при здійсненні такої виплати.

Відсутні, також, на думку суду, правові підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, з огляду на їх передчасність, оскільки відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при виплаті пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який наразі відсутній, тобто на майбутнє, що відповідно суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №522/535/17.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні виплати пенсії на її особистий банківський рахунок; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії на визначений нею банківський рахунок в "ПриватБанку" № НОМЕР_1 , з урахуванням виплачених сум.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправими дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають задоволенню частково, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасувати рішення, визнання протиправими дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні виплати пенсії на її особистий банківський рахунок.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії на визначений нею банківський рахунок в "ПриватБанку" № НОМЕР_1 , з урахуванням виплачених сум.

4. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 03.07.2023р., з урахуванням знаходження судді Ю.В. Харченко у відпустці, у період часу з 12.05.2023 р. по 06.06.2023 р., а також на лікарняному - з 07.06.2023 р. по 14.06.2023 р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко