Справа № 300/2959/22
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2959/22 пров. № А/857/6250/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Кафарським В.В у м. Івано-Франківську, у справі № 300/2959/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010566/0706 та №010568/0706.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010568/0706. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач і відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі покликається на неправильне застосування норм матеріального права в частині відмови у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що посадовими особами податкового органу порушено встановлений порядок проведення фактичної перевірки, обставини, встановлені в ході перевірки є надуманими та нічим не підтверджені. Вказує на недоведеність порушень, за які його притягнуто до відповідальності та на численні виправлення в акті перевірки щодо кількості напоїв та їх вартості в сторону збільшення. Наголошує, що відповідач не встановив обсягу товару, який перебував на момент перевірки на реалізації та не встановив цін реалізації. Зазначає, що ним здійснюється продаж підакцизних товарів в той же час, в магазині здійснюють діяльність двоє підприємців і саме підприємець ОСОБА_2 здійснила продаж хліба під час контрольної закупки. Звертає увагу, що відповідачем було протиправно застосовано штрафні санкції на суму 5100,00 грн з посиланням на пункт 6 статті 17 Закону №265/95, який втратив чинність. Крім того, вказує, що мав у наявності видаткові накладні на товар та на момент проведення перевірки здійснював ведення Книги обліку доходів і витрат. Зазначає, що контролюючим органом не встановлювалась вартість товару, що знаходився у місці продажу, а сума вартості товару 14823,00 грн є непідтвердженою та необґрунтованою, оскільки відповідачем не витребовувалось жодних підтверджуючих документів вартості товару та його обліку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач в апеляційній скарзі покликається на неправильне застосування норм матеріального права та недослідження обставин, що мають значення для справи в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010568/0706. Вказує на недотримання позивачем постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 за №957, якою встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, у якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог без змін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на підставі наказу від 23.10.2021 №2054-п Про проведення фактичної перевірки та направлень на перевірку від 23.10.2021 №2803 та №2804 проведено фактичну перевірку магазину-кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить суб`єкту господарської діяльності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

За результатами вказаної перевірки 25.10.2021 складено акт (довідку) фактичної перевірки №5979/09/01/РРО/ НОМЕР_1 .

Актом перевірки зафіксовано ряд порушень, зокрема, порушення вимог пункту 1,2, 11, 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, п. 177.10 ст 177 ПК України, постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 за №957 Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, постанови Кабінету Міністрів України від 13.05.2021 №261 «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядку її ведення».

Виявлені порушення стосувалися обставин:

- проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій не на повну суму покупки;

- проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування для підакцизних товарів коду товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД;

- здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої;

- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку за встановленою типовою формою.

Перевірка господарської одиниці магазину-кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснена у присутності продавця ОСОБА_3 , яка від підпису та отримання наказу та направлень відмовилась, про що посадовими особами відповідача складено акт відмови від підпису у направленнях про ознайомлення та отримання копії наказу на право проведення фактичної перевірки від 25.10.2021 №1403.

Також продавець ОСОБА_3 відмовилася від підпису та отримання другого примірника акту фактичної перевірки, про що вчинений відповідний запис в акті перевірки від 25.10.2021 за №090725 та складено акт відмови від підпису та отримання другого примірника акту фактичної перевірки.

Зауважень (заперечень) до акту перевірки продавцем ОСОБА_3 надано не було.

На підставі виявлених порушень Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010566/0706, яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 1,7 статті 17, статті 20 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 34 747,50 гривень; податкове повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010568/0706, яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 18 частини 2 статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10 000,00 гривень.

09.12.2021 позивачем була подана скарга на податкові повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010566/0706 та №010568/0706, яку згідно рішення Державної податкової служби України було залишено без задоволення.

Позивач звернувся до суду з цим позовом про скасування вказаних податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010566/0706.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010568/0706, суд першої інстанції вказав, що на момент проведення фактичної перевірки контролюючий орган не мав можливості ідентифікувати алкогольний напій реалізований у 2018 році згідно вказаних чеків (понад 35 місяців до проведення перевірки), а тому обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення не дотримав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 86.1 ст.86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

З аналізу наведених норм законодавства видно, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом.

Матеріалами справи підтверджується, що фактична перевірка проводилась на підставі направлень на перевірку від 23.10.2021 №2803 та №2804 та наказу Про проведення фактичної перевірки від 23.10.2021 №2054-п, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області.

Як підставу, в направленнях на перевірку від 23.10.2021.за №2803 та №2804 та наказі Про проведення фактичної перевірки від 23.10.2021 №2054-п, Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області визначено підпункт 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки ФОП ОСОБА_1 складено акт фактичної перевірки №5979/09/01/РРО/ НОМЕР_1 від 25.10.2021.

Аналіз підпункту 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, серед яких і здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Верховний Суд у постановах від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 20.03.2018 у справі №820/4766/17 і від 22.05.2018 у справі №810/1394/16 виснував, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання.

Отже, в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність юридичних підстав для проведення фактичної перевірки.

Щодо правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010566/0706, апеляційний суд зазначає таке.

Як встановлено судом першої інстанції, у податковому повідомленні-рішенні №010566/0760 встановлено порушення ведення Порядку №481, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013.

Відповідно до пунктів 19, 20 розділу І Закону України від 14.07.2020 за №786-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб-підприємців, пункти 177.10 статті 177 і пункт 178.6 статті 178 ПК України викладено у новій редакції (чинній на момент спірних правовідносин).

Наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 затверджено нову Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення, а попередній наказ Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 за №481 Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення втратив чинність 16.07.2021.

Як вбачається з аналізу змісту цих норм, Наказ №481 за своїм змістом дублює норми правової поведінки платника податків, які визначені в наказі Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 і яким затверджено Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що помилка податкового органу у зазначенні нормативного акту, який кваліфікує порушення, не впливає на суть оскаржуваного рішення і не тягне за собою його скасування через формальну помилку.

Підставою для застосування до позивача штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 за №010566/0760 серед іншого слугували доводи контролюючого органу щодо порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку за встановленою типовою формою загальною вартістю 14823,00 гривень.

Згідно із приписами пунктів 44.3., 44.6. статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент спірних правовідносин) фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вже зазначалось вище, наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 затверджено Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення.

Абзацом 2 пункту 1 розділу І Наказу №261 визначено, що на підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Зокрема, у графі 5 Типової форми, затвердженої Наказом №261, визначено, що щоденно зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом.

У графі 6 Типової форми щоденно відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Таким чином, на підставі первинних документів, які свідчать про прихід товарно-матеріальних цінностей за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

ФОП ОСОБА_1 в позовній заяві та апеляційній скарзі стверджує, що мав у наявності видаткові накладні на товар та на момент проведення перевірки здійснював ведення Книги обліку доходів і витрат, однак посадовими особами контролюючого органу під час проведення перевірки не витребовувались документів, які підтверджують облік та погодження товару.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно до пункту 85.2. статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Таким чином, взаємна дія правових положень абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР і пункт 85.2 статті 85 Податкового кодексу України зобов`язують платника податків при проведенні фактичної перевірки без окремої письмової вимоги надати документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Коментований обов`язок є самостійним і чітко визначеним правилом поведінки суб`єкта перевірки, який не перебуває в залежності від наявності письмової вимоги контролюючого органу, що виникає у платника податків в силу закону при пред`явленні направлення і наказу на проведення фактичної перевірки.

Як вбачається з акта перевірки, позивачем не надано документів, які б підтверджували походження та окремо облік товару.

Дана обставина не заперечується позивачем, він вказує лише на невитребовування під час перевірки контролюючим органом документів обліку.

Лише під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем було надано титульну сторінку Книги обліку доходів і витрат самозайнятої особи ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вірно вказав, що така не містить ні реєстраційного номеру, ні календарної дати реєстрації як і періоду ведення. При цьому на двох аркушах вказані відомості за період з 04.01.2021 по 11.11.2021. Однак усіх первинних документів, згідно записів у книзі доходів та витрат не було подано як при проведенні перевірки, так із адміністративним позовом, так і при розгляді скарги від 09.12.2021 на підтвердження придбання/походження товару.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що доводи позивача про належне ведення ним обліку товарно-матеріальних цінностей, підтверджене Книгою обліку доходів і витрат, без первинних документів є безпідставними, оскільки для підтвердження ведення обліку товарно-матеріальних цінностей за місцем реалізації мають бути наявні саме первинні документи, проте таких позивачем до перевірки надано не було, що в свою чергу унеможливило перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення ним продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог підпункту 20.1.9. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, серед іншого, мають право вимагати під час проведення перевірок від платника податків, що перевіряється, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей.

Оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги) визначено Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України №534 від 12.08.2008 (далі Методичні рекомендації №534, Методичні рекомендації).

Рекомендації щодо оформлення додатка до акта перевірки з порядку визначення повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) визначені в розділі 5 Методичних рекомендацій №534. Так, фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей), визначені при обстеженні приміщень суб`єкта господарювання, під час перевірки відображаються у відомості про результати контролю за повнотою оприбуткування, реалізації та фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей) (далі - Відомість), форму якої наведено у додатку 3 до Методичних рекомендацій.

У Відомості зазначаються назва та код суб`єкта господарювання, адреса, назва й адреса господарського об`єкта, інформація про підставу проведення перевірки, дата та час початку і завершення перевірки, інформація про результати перевірки.

Перед проведенням перевірки у матеріально відповідальної особи береться розписка щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), включення у товарні звіти всіх видаткових і прибуткових документів на цінності. Розписка є невід`ємною частиною Відомості (далі - Розписка).

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом складено відомість із опису фактичних залишків запасів станом на 25.10.2021 на об`єкті перевірки, загальна сума яких відображена в пункті 2.2.20 акта перевірки 14 823 гривень. Такі відомості є додатком до акта (довідки) фактичної перевірки від 25.10.2021 за №090725.

У Відомості в нижньому правому куті внесено запис про «Розписку», зокрема «До початку проведення перевірки повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) всі видаткові і прибуткові документи на цінності, включені у товарні звіти, здані в бухгалтерію. Всі цінності, які надійшли на мою (нашу) відповідальність, оприбутковано, а ті, які вибули, списано на видаток. Залишки на момент проведення перевірки за даними мого (нашого) звіту становлять (сума прописом)».

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно вказав, що Відомості, які долучені до акта перевірки, за своєю формою повністю відповідають додатку 3 до Методичних рекомендацій.

Як встановлено з акта, у зв`язку з відмовою продавця надати первинні документи, суму фактичних залишків товаро-матеріальних цінностей було встановлено, виходячи з ціни зазначеної на товарі, розміщеному на вітрині, та його кількості, що відповідає положенням абзацу 16 Розділу 5 Методичних рекомендацій №534.

Таким чином, відповідно до приписів статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у спірних правовідносинах до позивача підлягає застосуванню фінансова санкція у розмірі 29 646,00 гривень, виходячи із подвійної вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області велась відеофіксація перевірки.

При проведенні фактичної перевірки було здійснено контрольну закупку, а саме: однієї пляшки горілки Карпатська вершина 0,25 за ціною 45,00 грн та хліба за ціною 15,00 грн. Фіскальний чек видано тільки на горілку Карпатська вершина. У зв`язку з проведенням розрахункової операції через РРО на неповну суму покупки перевіряючими встановлені порушення пункту 1 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР.

Позивач пояснив, що в магазині здійснюють діяльність двоє підприємців і саме підприємець ОСОБА_2 здійснила продаж хліба під час контрольної закупки.

На підтвердження ОСОБА_1 подав договір оренди нежитлового приміщення від 01.10.2014, згідно якого ФОП ОСОБА_1 як орендодавець надав ФОП ОСОБА_2 в користування 10 квадратних метрів нежитлового приміщення в магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 для використання їх з метою здійснення підприємницької діяльності

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, з відеофіксації фактичної перевірки вбачається, що саме продавцем ОСОБА_3 , яка перебуває в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , здійснено продаж однієї пляшки горілки Карпатська вершина 0,25 за ціною 45,00 грн та хліба за ціною 15,00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що застосування штрафних санкцій на суму 1,50 грн є обґрунтованим.

Щодо порушення пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, то за правилами пункту 11 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Згідно пункту 7 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 за №1057 затверджено Порядок передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів державної податкової служби (далі Порядок №1057).

Відповідач, на підтвердження обставини порушення позивачем пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, надав суду відомості із Підсистеми почекової інформації РРО системи збору і зберігання звітних даних, за змістом яких 09.05.2021, 23.04.2021, 06.01.2021, 20.08.2020, 18.08.2020, 14.08.2020, 17.08.2020, 14.08.2020 мала місце передача інформації із РРО (фіскальним номером ) позивача про оформлення ним фіскальних чеків про реалізацію лікеру Канарі 0,35 л, пива Львівське 1715 0,45 л, пива Львівське 0,3 л, в яких містяться відомості щодо здійснення розрахункових операцій (дата, час, номер чеку, назва товару і ціна товару, сума операції), при цьому відсутній код УКТ ЗЕД реалізованого товару.

За наслідками дослідження вказаних доказів суд першої інстанції констатував відсутність у податкового органу повної інформації про розрахункові операції, здійснені ФОП ОСОБА_1 за вказаний період, у тому числі інформації щодо коду УКТ ЗЕД реалізованого за вказаний період товару.

Позивачем до суду не надано жодного доказу на спростування вказаного правопорушення, не подано суду оригінали або засвідчені належним чином копії спірних фіскальних чеків із даними про продаж коментованого товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Тому суд першої інстанції вірно встановив, що вказані обставини, серед іншого, підтверджують проведення позивачем розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизної групи товарів. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про некоректну роботу (функціонування) реєстратора розрахункових операцій чи формування ним в 2020-2021 роках відомостей із помилковими даними щодо фіксації та/або занесення неточної (помилкової) інформації щодо фіскальних чеків за коментований період.

Пунктом 6 ст.17 Закону України від 06.07.1995 за №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг виключено на підставі Закону України від 01.12.2020 за №1017-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо лібералізації застосування реєстраторів розрахункових операцій платниками єдиного податку та скасування механізму компенсації покупцям (споживачам) за скаргами щодо порушення встановленого порядку проведення розрахункових операцій частини суми застосованих штрафних санкцій.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що помилкове зазначення контролюючим органом п. 6 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 за №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у висновках щодо розрахункових сум штрафних (фінансових) санкцій, що підлягають застосуванню за результатами перевірки, не впливає на суть виявленого правопорушення та правильність обчислення і застосування фінансової санкції у сумі 5 100,00 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 за №0100566/0706, в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5 100,00 гривень.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 за №010568/0706, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 за №481/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено актом перевірки, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснено реалізацію віскі Блек Джек 0,5 л міцністю 40% 02.11.2018 о 18:21 год, 11.10.2018 о 18:22 год, 08.10.2018 о 18:43 год, 05.10.2018 о 13:29 год по ціні 88 грн.

Відповідачем подано відомості із Підсистеми почекової інформації РРО системи збору і зберігання звітних даних, за змістом яких в жовтні-листопаді 2018 року мало місце передача інформації із РРО (фіскальним номером 300040211.) позивача про оформлення ним фіскальних чеків про реалізацію віскі Блек Джек в тарі (за одиницю) місткістю 0,500 л, а саме (а. с.91-94): чек за №678 від 05.10.2018 о 13:39 год на суму 88,00 гривень; чек за №692 від 11.10.2018 о 18:22 год на суму 88,00 гривень; чек за №730 від 02.11.2018 о 18:21 год на суму 147,00 гривень; чек за №682 від 08.10.2018 о 18:43 год на суму 88,00 гривень.

Позивач не заперечує обставину реалізації у 2018 році алкогольного напою міцністю 38% та вважає, що фактично мало місце реалізація алкогольного напою, а не справжнього віскі по коду 220830.

На підтвердження наведеного ФОП ОСОБА_1 долучив видаткову накладну від 27.04.2018 №ТД-0042532, де серед іншого вказано Напій алкогольний міцний BLACK JACK LIMITED EDITION HONEY 0.5 л 40% та напій алкогольний міцний Блек Джек Сільвер 0,5 38% (код 2208.90.69.00).

Позивач заперечує реалізацію товару - віскі Блек Джек міцністю 40%.

Водночас, відповідачем доказів щодо продажу позивачем алкогольного напою Блек Джек міцністю 40% суду не надано.

Відповідно до ч. 10 ст. 18 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлені мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв відповідно до коду виробів згідно УКТЗЕД, у тому числі горілка та лікеро-горілчані вироби - за кодом 220860, а віскі - за кодом 220830.

Водночас, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 за №481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).

Алкогольні напої, у розумінні статті 1 Закону № 481, це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів із вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Частиною 10 статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 установлено розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, зокрема мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту для горілки та лікеро-горілчаних виробів (коди УКТ ЗЕД - 2208 60, 2208 70, 2208 90) становить 321 грн, 447 грн відповідно; для віскі (код УКТ ЗЕД - 2208 30) становить 682 грн, 895 грн відповідно.

Отже, мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни встановлено на окремі види алкогольних напоїв, які необхідно ідентифікувати за кодами виробів згідно із УККТ ЗЕД.

Фіскальні чеки за №678 від 05.10.2018, за №692 від 11.10.2018, за №730 від 02.11.2018, за №682 від 08.10.2018 не містять відомостей щодо міцності проданого алкогольного напою та коду класифікації за УКТ ЗЕД.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вільне трактування назви виробу, як податковим органом, так і суб`єктом господарювання, чи фіксація такої назви у товарно-супровідних документах або документах первинного бухгалтерського обліку не є належним доказом правильності віднесення товару до відповідного коду за УКТ ЗЕД, відтак, на момент проведення фактичної перевірки контролюючий орган не мав можливості ідентифікувати алкогольний напій, реалізований у 2018 році згідно вказаних чеків.

Дані обставини спростовують доводи відповідача щодо недотримання позивачем постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 за №957, якою встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд зазначає, що обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення в тій частині контролюючий орган не дотримав, що унеможливлює застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції в розмірі 10 000,00 гривень, відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 №010568/0706.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що в обсязі встановлених фактичних обставин справи висновки суду першої інстанції є правильними, ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Підстав для нового розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України немає.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 300/2959/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар