Справа № в/560/4060/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № в/560/4060/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

04 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

представника відповідача та третьої особи - Паука Вадима Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до прокуратури Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Офіс Генерального прокурора, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними і скасовано накази прокуратури Хмельницької області за №1000к та №1003к від 13.11.2019 в частині вказаної у цих наказах такої підстави, як лист виконувача обов`язків Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України Дунаса Т.О. від 01.11.2019 №11/1/1-2407 вих-19. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково: визнано протиправними та скасовано накази прокуратури Хмельницької області від 13.11.2019 №1000к та №1003к, якими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнено з відповідних посад: прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області та органів прокуратури; прокурора відділу представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді, прокуратурі області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 15.11.2019; поновлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на відповідних посадах: прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Хмельницької області; прокурора відділу представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді, прокуратурі області та органів прокуратури; стягнуто з прокуратури Хмельницької області на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.11.2019 по 25.11.2020 у розмірі 253152,78 грн. та 241395,00 грн. відповідно, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковою постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено. Ухвалено додаткову постанову, якою стягнуто з Хмельницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2019 по 13.04.2021 із застосуванням коефіцієнту 4,02 підвищення посадового окладу з 15.09.2020 (початку роботи Хмельницької обласної прокуратури) у сумі 583146,00 грн.

Додатковою постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року стягнуто з Хмельницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2019 по 13.04.2021 із застосуванням коефіцієнту 4,02 підвищення посадового окладу з 15.09.2020 (початку роботи Хмельницької обласної прокуратури) у сумі 461241,74 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено. Касаційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури задоволено частково.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року та додаткові постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року та від 28 вересня 2021 року у справі № 560/4060/19 скасовано.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі №560/4060/19 залишено в силі.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №560/4060/19.

В обґрунтування поданої заяви посилається на наявність рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 у справі №1-р(ІІ)/2023, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 №113- IX.

Заперечуючи проти задоволення заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, Хмельницька обласна прокуратура 04.07.2023 року надала відзив, в якому зазначено, що судовим рішення, яке набрало законної сили, судами зроблено висновок, що кадрова комісія при прийнятті оскаржуваного рішення діяла в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Поряд з цим, у відзиві вказувалося, що рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 року № 1-р(ІІ)/2023 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття указаного рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Також, заперечуючи проти задоволення заяви ОСОБА_1 , Офіс Генерального прокурора 03.07.2023 року надав відзив, у якому зазначено, що означене рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення. При цьому, юридичних фактом, що зумовлює звільнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором регіональної прокуратури, а тому його і не було попереджено про можливе майбутнє звільнення відповідно до ст. 49-2 КЗпП України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року відмовлено

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким подану заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами задовольнити, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт зазначає, що її було звільнено з посади прокурора саме на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», тобто у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. За таких обставин, на думку апелянта, на нього під час звільнення поширювався припис пункту 6 розділу ІІ «;Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який 01 березня 2023 року був визнаний неконституційним.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2023 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 липня 2023 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце була належним чином повідомлена.

У судовому засіданні представник відповідача та третьої особи заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив залишити ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року - без змін.

Заслухавши представника відповідача та третьої особи, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Згідно трудових книжок ОСОБА_1 (т.1, а.с.27-28) та ОСОБА_2 (т.3, а.с.42-047) працювали в органах прокуратури Хмельницької області та відповідно з 23.07.2018 року та 14.01.2016 року займали відповідні посади: прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури та прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури на умовах строкового трудового договору.

Відповідно до листа виконувача обов`язків начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України Дунаса Т.О. від 01.11.2019 №11/1/1-2407вих-19 повідомлено виконувача обов`язків прокурора Хмельницької області, що у відповідності з вимогами Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-IX (далі - Закон) та пункту 10 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, у період з 04 по 15 жовтня 2019 року, включно, здійснено прийом письмових заяв Генеральному прокурору від прокурорів регіональних, місцевих та військових прокуратур про переведення на посаду прокурора в обласній, окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Згідно з положеннями пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону у разі неподання прокурорами, які займають посади у регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення на посаду прокурора до обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію, вони звільняються з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

З огляду на викладене, направлено список працівників прокуратури Хмельницької області (у якому значиться, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), які не подали Генеральному прокурору у встановлений строк заяви установленої форми про переведення до обласної (окружної) прокуратури та про намір пройти атестацію.

Наказами виконувача обов`язків прокурора Хмельницької області від 13.11.2019 № 1003к та №1000к звільнено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відповідних посад: прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури; прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" з 15.11.2019.

Підставою прийняття цього наказу вказано лист виконувача обов`язків начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України Дунаса Т.О. від 01.11.2019 №11/1/1-2407вих-19.

Також у наказі зазначено, що він прийнятий відповідно до статті 11 Закону України "Про прокуратуру", підпункту 1 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

З наказами від 13.11.2019 №1003к та №1000к позивачів ознайомлено 15.11.2019.

22.11.2019 листами №19-59 вих-19 та №19-57 вих-19 відповідач на запити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомив, що станом на 15.11.2019 юридична особа - прокуратура Хмельницької області не ліквідована та не реорганізована. Рішення про скорочення штату чи чисельності працівників у прокуратурі Хмельницької області в період з 25.09.2019 по 15.11.2019 не приймалося.

Також, згідно цих листів, станом на 15.11.2019 та 18.11.2019 посади: прокурора відділу організації представництва в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури; прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Хмельницької області та органів прокуратури, які займали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - не скорочені.

Станом на 15.11.2019 юридичну особу - Хмельницька обласна прокуратура, не утворено та її державну реєстрацію не проведено.

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо звільнення позивачів з посад, останні звернулися з даним позовом до суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено. Касаційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури задоволено частково.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року та додаткові постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року та від 28 вересня 2021 року у справі № 560/4060/19 скасовано.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі №560/4060/19 залишено в силі.

У зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 01.03.2023 № 1-p(II)/2023, яким встановлена неконституційність пункту 6 розділу ІІ «;Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року за виключними обставинами.

Відмовляючи у задоволені заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами суд першої інстанції виходив, серед іншого, з того, що спірні правовідносини виникли між сторонами до прийняття рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 по справі № 3-5/2022(9/22), та вказане рішення не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. З огляду на це, прийняте Конституційним Судом України рішення на спірні правовідносини не впливає, тому підстав для задоволення заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами не має.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з частиною 6 статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що процесуальне законодавство передбачає можливість здійснення перегляду справи зокрема за виключними обставинами. При цьому перегляд справи за підставою, визначеною п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України можливий за наявності ухвалення Конституційним Судом України рішення про неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи та за умови, що рішення суду ще не виконане.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі №560/4060/19 визнано протиправними і скасовано накази прокуратури Хмельницької області за №1000к та №1003к від 13.11.2019 в частині вказаної у цих наказах такої підстави, як лист виконувача обов`язків Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України Дунаса Т.О. від 01.11.2019 №11/1/1-2407 вих-19. В решті позовних вимог відмовлено.

Тобто, рішення суду від 25.11.2020 року, щодо перегляду якого за виключними обставинами звернулася ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яке відповідно не підлягає примусову виконанню, тому відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України не може переглядатися за виключними обставинами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 21 грудня 2022 року по справі № 140/2217/19, від 27 квітня 2023 року по справі № 140/11713/20.

Як вже зазначалося судом, 01 березня 2023 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 1-р(II)/2023 по справі № 3-5/2022(9/22), яким встановлена неконституційність пункту 6 розділу ІІ «;Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Саме з ухваленням означеного рішення Конституційного Суду України ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року за виключними обставинами, оскільки на думку заявника, вказана обставина є істотною для правильного вирішення публічно-правового спору та не могла бути відомою під час його розгляду.

Колегія суддів зауважує, що рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 по справі № 3-5/2022(9/22) не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Конституційний Суд України у рішенні від 24.12.1997 №8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що «частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю».

У рішенні від 30.09.2010 №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що «незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Отже, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які тривають або виникли після його ухвалення. Однак, якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційним Судом України та продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2023 року по справі № 640/1818/20, від 05 квітня 2023 року по справі № 420/6784/21, від 23 травня 2023 року по справі №520/25364/21.

Суд звертає увагу, що спірні правовідносини між сторонами були остаточно вирішені у судовому порядку, тому вичерпали свою дію та не продовжують існувати, а відтак рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 по справі № 3-5/2022(9/22) у даному випадку до правовідносин між сторонами по справі застосуванню не підлягає.

Таким чином висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 1-р(ІІ)/2023, не впливають на оцінку застосування при вирішенні спірних правовідносин норм Закону №113-IX, які не були предметом конституційного контролю у вказаному рішенні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2023 року по справі № 200/16156/21.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не має.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 липня 2023 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.