Справа № 380/508/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/508/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якому просить:

- зобов`язати відповідача нарахувати та випалити позивачу середнє грошове забезпечення за шість місяців затримки виплати сум, які належали йому при звільненні з військової служби, з 30.04.2021 по 30.10.2021 у розмірі 85821,28 грн.

Ухвалою від 10.01.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 25.11.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2021 № 87 позивач виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення з 29.04.2021. Однак, на день звільнення позивач не отримав у повному обсязі кошти, на які мав право за час проходження військової служби, оскільки йому не виплачена індексація грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2021 у справі №380/13509/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 18.12.2015 по 29.04.2021, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 29.04.2021; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.08.2017 по 29.04.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №380/13508/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Позивач зазначає, що зазначені вище рішення Львівського окружного адміністративного суду відповідач не виконав, відповідно остаточний розрахунок станом на дату звернення до суду військовою частиною НОМЕР_1 не проведений.

Таким чином, позивач вважає, що у зв`язку із несвоєчасним розрахунком із позивачем, відповідач має обов`язок виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, але не більше як за 6 місяців, тобто за період з 30.04.2021 по 30.10.2021, відповідно до вимог Кодексу законів про працю України. Із наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

21.02.2023 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на не, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Як визнає позивач, остаточний розрахунок з ним на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі № 380/13508/21 та від 24.10.2022 у справі № 380/13509/21 не проведений. Відтак, можливості встановити ймовірний розмір простроченої заборгованості роботодавця, так і термін такого прострочення немає. Таким чином, строк на звернення до суду із заявою про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочинає перебіг з дати остаточного розрахунку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, наголошує на компенсаторному характері вказаної виплати та необхідності з`ясування при її обчисленні, зокрема розміру простроченої заборгованості, періоду затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, дій працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірності ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторонами не заявлені клопотання про розгляд справи за їх участі у судовому засіданні.

Таким чином, суд розглядає дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2021 № 87 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2021 у справі №380/13509/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 18.12.2015 по 29.04.2021, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 29.04.2021; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.08.2017 по 29.04.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі № 380/13508/21 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Сторони визнають, що вказані судові рішення станом на час розгляду справи залишаються невиконаним, а відтак, остаточний розрахунок з позивачем не проведений.

Вважаючи, що стаття 117 КЗпП України покладає на відповідача обов`язок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 9901/929/18 та від 14.01.2021 у справі №9901/584/19).

Відтак, суд зазначає про релевантність до спірних правовідносин приписів трудового законодавства з огляду на їх субсидіарний характер.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 вказаного Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 згаданого Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина перша статті 117 КЗпП України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Суд зазначає, що середній заробіток, передбачений статтею 117 КЗпП України, за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Вказаний правовий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19.

Також Верховний Суд звертає увагу на те, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; імовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.02.2020 у справі № 821/1083/17.

Як встановив суд та визнається сторонами, остаточний розрахунок з позивачем на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2021 у справі №380/13509/21 та від 30.11.2021 у справі № 380/13508/21 не проведений.

Отже, індексація грошового забезпечення позивача на виконання судового рішення не нарахована та не виплачена.

Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості встановити як розмір простроченої заборгованості роботодавця, так і термін такого прострочення.

Разом з цим, суд враховує правові висновки, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19, а саме: до вимог позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Таким чином, строк на звернення до суду із заявою про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розпочинає перебіг з дати остаточного розрахунку.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що дата остаточного розрахунку при звільненні для вказаної категорії спорів є неважливою, оскільки згідно з положеннями статті 117 КЗпП України стягненню підлягає лише середній заробіток за період, що не є більшим за шість місяців.

Вирішуючи цей спір, суд також враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, в яких суд наголошує на компенсаторному характері вказаної виплати та необхідності з`ясування при її обчисленні, зокрема, розміру простроченої заборгованості, періоду затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, дій працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірності ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Зважаючи на те, що остаточний розрахунок з позивачем військовою частиною НОМЕР_1 (на виконання рішення суду) на час розгляду цього спору не проведений, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є передчасною.

Водночас, суд зауважує, що позивач вправі повторно звернутися до суду з вказаною вимогою після проведення відповідачем остаточного розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відтак відмовляє позивачу у задоволенні позову.

Суд не здійснює розподілу судових витрат, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.