Справа № 500/2309/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2309/23

04 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ), в якій просить:

визнати протиправними дії Відділу щодо відмови, оформленої листом від 04.05.2023 №9902, у наданні відповіді на адвокатський запит адвоката Гриців О.Я. від 28.04.2023;

зобов`язати Відділ надати адвокату Гриців О.Я. інформацію, запитувану адвокатом Гриців О.Я. в адвокатському запиті 28.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що адвокатом Гриців О.Я., на підставі договору про надання правової допомоги від 03.12.2020, здійснюється представництво та захист законних інтересів Левунь С.Б. 28.04.2023 начальнику Відділу Хаберу В.І. надіслано адвокатський запит, станом на 23.05.2023 запитуваної інформації не надано. У листі від 04.05.2023 за №9902 відповідачем вказано, що до запиту не додано витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження.

На переконання позивача, подання адвокатом адвокатського запиту, у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги, є професійним правом адвоката, достатніми документами для підтвердження повноважень адвоката у разі направлення адвокатського запиту, зокрема, до суб`єкта владних повноважень, про надання інформації, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, є копії ордера та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Беручи до уваги те, що направлення адвокатського запиту само по собі не реалізує предмет представництва, а сприяє збору інформації задля належної та повноцінної його реалізації, позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог вказаної ухвали, 02.06.2023 Відділом подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що на адресу Відділу надійшов запит адвоката Гриців О.Я. - представника стягувана Левунь С.Б. від 28.04.2023 про причини винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання та місцезнаходження виконавчого листа № 607/14298/20. Також в даному запиті зазначено, що станом на 28.04.2023 стягувач не отримав виконавчий лист. До даного запиту адвокатом додано копії свідоцтва та ордеру, який не був підписаний власноручно адвокатом, а тільки підписаний за допомогою електронного цифрового підпису. 04.05.2023 державним виконавцем надано відмову на отримання запитуваної інформації, в якій зазначено про відсутність витягу з договору, з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій.

Відповідач вказує, що однією із умов реалізації права адвоката як представника сторони виконавчого провадження є надання належним чином оформлених документів, які посвідчують повноваження адвоката як представника сторони виконавчого провадження, зокрема, договору або витягу з договору. З огляду на те, що в ордері відсутні такі обов`язкові реквізити, як підпис адвоката, назва документа на підставі якого видано ордер та невірно зазначена назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом, наданий представником стягувача документ не може вважатися юридично значимим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності.

Також Відділ зазначає, що подана адвокатом Гриців О.Я. позовна заява 22.05.2023 є такою, яка подана із пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому суд має залишити дану позовну заяву без розгляду. Разом з цим, позивачем в позовній заяві зазначено, що він є звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю II групи, до супровідних документів додано пенсійне посвідчення. Однак термін дії на пенсійному посвідченні зазначено 30.04.2023, а позовну заяву подано 22.05.2023, тобто на момент подачі позовної зави пенсійне посвідчення було недійсне і позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір.

У відповіді на відзив щодо наведених відповідачем заперечень позивач вказав, що отриманий відповідно до закону електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) та використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Відповідач, лише під час підготування відзиву на позов, вирішив, що адвокатом неналежно оформлено ордер про надання правничої допомоги, під час звернення з адвокатським запитом. Однак, у відмові на отримування запитуваної інформації зазначено про відсутність саме витягу з договору, в якому зазначається повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій, але аж ніяк неналежного оформлення ордеру про надання правничої допомоги.

Позивач не є у виконавчому провадженні ні його учасником, ні особою, яка залучається до проведення виконавчих дій. Ні державним виконавцем, ні іншою посадовою особою не порушено права адвоката Гриців О.Я. під час виконання виконавчого провадження. Тому, в даному випадку застосовується загальне правило, згідно з яким звернутися до суду з адміністративним позовом можна протягом 6 місяців з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У вересні 2021 років ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю, термін дії один рік, однак, що стосується повторного проходження МСЕК особами з інвалідністю, довідка про інвалідність яких закінчилась у період дії воєнного стану і які перебувають за кордоном, то зазначеним особам постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2022 № 390 "Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану" продовжено строк дії інвалідності, відсотків втрати працездатності та індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на весь термін дії воєнного стану на території України і 6 місяців після його припинення/скасування. Позивачем, за допомогою вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України, подано заяву щодо оформлення пенсійного посвідчення, однак отримати його фізично не виявляється за можливе, оскільки до закінчення війни адвокат Гриців О.Я. не повертатиметься в Україну.

У запереченні відповідач вказує, що у разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. У спірних правовідносинах застосуванню підлягає Закон України "Про виконавче провадження", адже даний нормативний акт детально регулює відносини, які виникають між суб`єктами права під час виконання судових рішень та рішень інших органів, натомість Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає загальні положення стосовно ведення професійної діяльності адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Звертає увагу суду на пропуск строку подачі позовної заяви, неналежне оформлення ордеру на надання правничої (правової) допомоги, наявність в ОСОБА_2 запитуваної адвокатом Гриців О.Я. інформації та пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання.

У зв`язку з перебуванням, головуючого судді у відпустці розгляд справи продовжено за межами строків передбачених ч.2 ст.263 КАС України.

Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що Гриців О.Я. є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №00004, видане 26.08.2016 на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 02.08.2013 №7.

До матеріалів справи долучено копію ордера серія ВО № 1051196 від 28.04.2023 про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 03.12.2020 у Збаразькому відділі державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) адвокатом Гриців Р.Я., відповідно до змісту ордеру договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються.

28.04.2023 адвокатом Гриців О.Я. надіслано до Відділу адвокатський запит, у якому адвокат з посилання на ст.4, 5, 20,24 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також у зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_2 , просила повідомити: причини відмови у відкритті ВП 71439158 з виконання виконавчого листа №607/14298/20 від 21.03.2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15000 грн. витрат на правову допомогу представника потерпілого; повідомити місце знаходження виконавчого листа №607/14298/20 від 21.03.2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15000 грн. витрат на правову допомогу.

До адвокатського запиту адвокатом було додано ордер серія ВО № 1051196 від 28.04.2023 та свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №00004 від 26.08.2016.

Відділ листом від 04.05.2023 №9902 повідомив про те, що до запиту від 28.04.2023 не додано витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження, посилаючись на ст.16 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з відмовою у наданні відповіді на адвокатський запит суб`єктом владних повноважень, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності, дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регламентує питання подання адвокатського запиту. Так, частина перша даної статті унормовує, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Частина 2 наведеної статті встановлює, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

За приписами ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною другою наведеної статті визначено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України від 12.04. 2019 №41 затверджена типова форма ордеру.

Так п.2 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі Положення) передбачено, що ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України.

Відповідно до п.9, 11 Положення ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Підпунктом 12.8. п.12 Положення визначено, що ордер містить наступні реквізити, зокрема обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги.

Також, відповідно до п.12.14. п.12 Положення реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.

Аналізуючи наведені норми, суд висновує, що подання адвокатом адвокатського запиту, у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги, є професійним правом адвоката, достатніми документами для підтвердження повноважень адвоката у разі направлення адвокатського запиту, зокрема, до суб`єкта владних повноважень, про надання інформації, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, є копії ордера та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016.

Відповідно до ст.1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із ч.1 ст.18 Закон України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.16 Закон України "Про виконавче провадження" визначено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.16 Закон України "Про виконавче провадження" повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" визначає перелік документів у разі представництва сторони у виконавчого провадження, до таких документів віднесено, зокрема, ордер про надання правової допомоги, до якого долучається витяг з договору з зазначенням повноважень адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження, договір про надання правової допомоги.

У спірному випадку мова йде не про представництво сторони у виконавчому провадженні, а про надання інформації на адвокатський запит.

До правил оформлення адвокатського запиту застосовуються положення Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і не підлягають застосуванню норми Закону України "Про виконавче провадження" .

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" регулює відносини з подачі адвокатського запиту, як професійного права адвоката, виокремленого п.1 ч.1 ст.20.

У свою чергу, Закон України "Про виконавче провадження" регулює відносини з підтвердження повноважень адвоката на представництво у виконавчому провадженні, як професійного права, виокремленого п.2 ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Суд зазначає, що це різні професійні права адвоката, повноваження на реалізацію яких підтверджуються різним обсягом документів. Для адвокатського запиту - це свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер, для представництва сторони у виконавчому провадженні - договір про надання правової (професійної правничої) допомоги чи ордер з витягом з договору.

Направлення адвокатського запиту само по собі не реалізує предмет представництва, а сприяє збору інформації задля належної та повноцінної його реалізації. Тому застосування абз.2 ч.4 ст.16 Закону України "Про виконавче провадження" до адвокатського запиту не є релевантним.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що доданий до адвокатського запиту ордеру не був підписаний власноручно адвокатом, а тільки підписаний за допомогою електронного цифрового підпису

Згідно зі ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" створення електронного документа завершується накладенням електронного підпису. Електронний підпис використовується для ідентифікації автора електронного документа.

Закон України "Про електронний цифровий підпис" визначає правовий статус електронного цифрового підпису та регулює відносини, що виникають при використанні електронного цифрового підпису.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

За приписами ст.3 та 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.

Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що наявність електронного цифрового підпису на електронному документі свідчить, що такий документ підписаний у визначений законом спосіб.

При цьому, адміністративний суд під час перевірки правомірності оскаржуваної відмови у наданні відповіді на адвокатський запит, повинен надати правову оцінку тим обставинам, що зазначені безпосередньо у листі відповідача, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (виправдання) своїх дій.

Отже, оскільки аргумент, що адвокатом неналежно оформлено ордер про надання правничої допомоги під час звернення з адвокатським запитом, у тексті оскаржуваної відмови не зазначений відповідачем, то такий аргумент у подальшому не може братися судом до уваги під час розгляду спору щодо оскарження відмови.

Наявність в ОСОБА_2 запитуваної адвокатом Гриців О.Я. інформації та пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання, на що посилається відповідач, також не спростовує вчинення Відділом протиправних дій щодо відмови, оформленої листом від 04.05.2023 №9902, у наданні відповіді на адвокатський запит адвоката Гриців О.Я. від 28.04.2023.

Що стосується твердження відповідача про пропуск строку звернення до суду, що має наслідком, залишення позовної заяви без розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ч.3 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з матеріалів справи, Відділ повідомив позивача про відмову у наданні відповіді на адвокатський запит листом від 04.05.2023 та 23.05.2023 позивачем подано до суду даний позовом.

Слід відзначити, що позивач не є у виконавчому провадженні ні його учасником, ні особою, яка залучається до проведення виконавчих дій. Ні державним виконавцем, ні іншою посадовою особою не порушено права адвоката Гриців О.Я. під час виконання виконавчого провадження. Тому, у даному випадку не може бути застосований десятиденний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.287 КАС України.

Відтак, оскільки позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до суду за захистом своїх прав, то посилання відповідача на застосування судом строків звернення до суду та, як наслідок, залишення позовної заяви без розгляду, не заслуговують на увагу.

Безпідставними є і доводи відповідача про те, що термін дії на пенсійному посвідченні позивача, як особи з інвалідністю II групи, зазначено 30.04.2023, а позовну заяву подано 22.05.2023, тобто на момент подачі позовної зави пенсійне посвідчення було недійсне і позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2022 № 390 "Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану" внесено зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану.

Так, постанову Кабінету Міністрів України від 08.03.2022 №225 "Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України" доповнено п.3 такого змісту: "Повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення:

осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317;

дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 100, ст. 3666).

При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд".

Відтак, позивач має підставу для продовження інвалідності до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд, відповідно має право на пільги щодо сплати судового збору, гарантовані Законом України "Про судовий збір", які пов`язані з інвалідністю ІІ групи.

З огляду на викладене, встановлені судом обставини та законодавчі положення, що регулюють спірні правовідносини, свідчать про невідповідність оскаржуваної відмови, оформленої листом від 04.05.2023 №9902, у наданні відповіді на адвокатський запит адвоката Гриців О.Я. від 28.04.2023, критеріям правомірності в контексті ч.2 ст.2 КАС України, та необхідність захисту порушеного права шляхом визнання таких дій протиправними зобов`язання Відділ надати інформацію на адвокатський запит адвоката Гриців О.Я. від 28.04.2023.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкти владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довів правомірність оскаржуваних дій.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України від "Про судовий збір".

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції щодо відмови, оформленої листом від 04.05.2023 №9902, у наданні відповіді на адвокатський запит адвоката Гриців Ольги Ярославівни від 28.04.2023.

Зобов`язати Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати адвокату Гриців Ользі Ярославівні запитувану інформацію в адвокатському запиті від 28.04.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач: - Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонально управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул.Шолом Алейхема, 19, м.Збараж, Тернопільський район, Тернопільська область, 47302, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.