Справа № 260/407/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/407/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явилася;

представник позивача - Л. Косарєва-Козлова;

представник відповідача - Г. Лосяков,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Углянської сільської ради №3 від 10.01.2023 року;

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області №10-к від 10.01.2023 року "Про звільнення з займаної посади начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та туризму в Углянській сільській раді ОСОБА_1 ";

3.стягнути з Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за роботу 10.01.2023 року.

4. Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді з 11.01.2023 року;

5. Стягнути з Угляської сільської ради Тячівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.01.2023 року по день поновлення її на роботі;

6. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 за роботу 10.01.2023 року та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу";

7. витребувати від Углянської сільської ради тячівського району Закарпатської області оригінал та копію трудової книжки ОСОБА_1 та рішення виконкому Углянської сільської ради оригінал та копію трудової книжки ОСОБА_1 та рішення виконкому Углянської сільської ради №3 від 10.01.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення виконкому Уклянської сільської ради тячівського району №23 від 10.01.2023 року сільським головою прийнто розпорядження щодо її звільнення з займаної посади у зв`язку із втратою довіри відпоідно до п. 4 ст. 41 КЗПП України. Вважає розпорядження протиправним, таким, що підлягає скасуванню, вона поновленню на роботі зі стягненням з відповідача заробітної плати за вимушений прогул. Також вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця. Згідно посадової інструкції до основного змісту трудових обов`язків начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму Углягської сільської ради не відносить виконання операцій, пов`язаних із обслуговуванням цінностей, а тому вважає своє звільнення незаконним. Крім того, вказує, що Відповідач звільнив позивача без будь яких законних на те підстав, оскільки обвинувальний вирок суду відносно неї відсутній.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.02.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, із змісту якої вбачається, що відповідач заперечує проти позову, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, зокрема вказує на те, що позивач, будучи матеріально відповідальною особою, зловживала своїми службовими повноваженнями та перевищувала свої повноваження, вчинила розкрадання бюджетних коштів Углянської сільської ради в особливо великих розмірах, що є безпосереднім порушенням вимог Посадової інструкції та підставою для недовіри до неї зі сторони роботодавця в розумінні вимог законодавства України про працю. Зазначає про те, що відповідно до ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірвано у випадку винних дій працівника. який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця.

16.03.2023 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала на те, що відповідач не бере до уваги те, що фактів вчинення ОСОБА_1 розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень, встановлених у передбаченому законом порядку, немає. Посилання на те, що є кримінальні провадження щодо ОСОБА_1 , не є підтвердженням фактів вчинення розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень. Жодного обвинувального вироку, щодо ОСОБА_1 немає.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з мотивів наведених у позовній заяві та відповіді на відзив та просила суд позов задовльнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів наведених у письмовому відзиві. Просив суд відмовити у задоволенні позову, як безпідставному. Разом з тим просив долучити до матеріалів справи Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у понрвленні на роботі в Углянській сільській раді відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновків та констатує наступне.

Відповідно до записів, що містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15 серпня 1985 року, ОСОБА_1 , з 11 січня 2021 року працювала на посаді начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді Тячівського району Закарпатської області. 04 січня 2021 року ОСОБА_1 присвоєно 11 ранг посадової особи органі місцевого самоврядування.

09 травня 2022 року в.о. начальником відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді Агоштон М.І. було подано сільському голові Углянської сільської ради доповідну записку про невиконання службових обов`язків ОСОБА_1 . Відповідно до доповідної записки, ОСОБА_3 повідомляла про виявлення нею зловживання позивача, а саме ОСОБА_1 , будучи начальником відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді починаючи з лютого 2021 року і до вересня 2021 року включно нараховувала премії (в тому числі і сама собі) працівникам нашого відділу у великих розмірах без відповідних документів.

12 травня 2022 року розпорядженням сільського голови Углянської сільської ради № 100 «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень на посаді» було призначено службове розслідування стосовно ОСОБА_1 за фактами викладеними у доповідній записці в.о. начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді ОСОБА_3 строком два місяці та на час проведення службового розслідування начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді ОСОБА_1 відсторонено від здійснення повноважень на посаді без збереження заробітної плати.

Розпорядженням сільського голови Углянської сільської ради № 155 від 08 липня 2022 року продовжено строк службового розслідування з 12 липня 2022 року до 12 серпня 2022 року.

За результатами службового розслідування, 11 серпня 2022 року складено акт службового розслідування, яким за порушення вимог статті 22, статті 28 частини 1, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», статті 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» рекомендовано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області «Про роботу начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді» № 410 від 12 серпня 2022 року роботу начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді ОСОБА_1 визнано незадовільною. Рекомендовано сільському голові притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності звільнити із займаної посади.

Розпорядженням сільського голови Углянської сільської ради від 15 серпня 2022 року № 196-к «Про звільнення з займаної посади начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді ОСОБА_1 », ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності - звільнено з 15 серпня 2022 року з займаної посади начальника відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді, у відповідності до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 20 Закону України «Про службу в органах самоврядування на підставі за результатами службового розслідування, з врахуванням рішення Углянської сільської ради № 410 від 12 серпня 2022 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3478/22 від 07.12.2022 року розпорядження Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області №196-к "Про звільнення з займаної посади начальник відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді ОСОБА_1 " від 15.08.2022 року визнано протиправним та скасовано.

Розпорядженням сільського голови Углянської сільської ради №8-к від 09.01.2023 року ОСОБА_1 поновлена на роботі з 10.01.2023 року.

Розпорядженням сільського голови Углянської сільської №10-к від 10.01.2023 року "Про звільнення з займаної посади начальника відділу освіти, культури, см`ї, молоді, спорту та туризму в Углянській сільській раді ОСОБА_1 ", взявши за основу рішення виконкому Углянської сільської ради №23 від 10.01.2023 року позивача звільнено з 10.01.2023 року у зв`язку з втратою довіри.

Вказане розпорядження стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач вважаючи протиправними рішення та розпорядження звернулася із цим позовом до суду.

Як встановлено судом, підставою для звільнення ОСОБА_1 з займаною посади було втрата нею довіри в наслідку вчинення нею корупційного правопорушення, факт вчинення якого було встановлено у встановленому законом порядку.

Статті 38, 43 Конституції України передбачають, що громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 Закону № 2493-IIІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з приписами статті 4 Закону № 2493-IIІ, служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

Відповідно до частини 1 статті 10 акону № 2493-IIІ прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється:

на посаду сільського, селищного, міського голови в порядку, встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

на посаду голови та заступників голови районної, районної у місії» обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської радці, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідного радою;

на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у міст і ради, старости шляхом затвердження відповідною радою;

на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної V МІСТІ, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно зі статтею 11 Закону №2493-IIІ, громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки».

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не лише певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Наведений висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України віл 11 березня 2011 року у справі №2-рп/2011.

Як встановлено судом, позивач є посадовою особою місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 7 частини 3 Закону України № 2493-ІІІ, на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно із приписами статті 20 частини 1 Закону України № 2493-ІІІ, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також уразі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону.

У відповідності до вимог ст. 41 КЗпП України додатковими підставами розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов є крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; 1-1) винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; 1-2) вчинення керівником підприємства, установи, організації мобінгу (цькування) незалежно від форм прояву та/або невжиття заходів щодо його припинення, встановленого судовим рішенням, що набрало законної сили; 2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця; 3) вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи; 4) перебування всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції" у прямому підпорядкуванні у близької особи; 4-1) наявності у працівника реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб, передбачений Законом України "Про запобігання корупції"; 5) припинення повноважень посадових осіб; 6) неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій.

Коло працівників, які підпадають під дію п. 2 ст. 41 КЗпП України, не обмежується вказаними в цій статті категоріями працівників. Для розірвання трудового договору за вказаною підставою не має значення, в якому розмірі на цих працівників могла бути покладена матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну власнику або уповноваженому ним органу. Переліку дій працівника, що можуть бути підставою для втрати довір`я, законодавство не наводить, а тому це питання залишається на розсуд роботодавця. Критерієм визначення дій, що можуть бути підставою для втрати довір`я, є вчинення працівником правопорушень з корисливих мотивів.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму ВС України N 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення з підстав втрати довір`я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо при встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою.

Як вбачається із посадової інструкції позивача, в п.2.2.2. такої інструкції від 19.01.2021 року встановлено обов`язок позивачки контролювати ефективне і раціональне використання бюджетних коштів, пов`язаних із функціюванням освітньої галузі. П.п.4.2. та 4.3. вказаної інструкції встановлено, що начальник відділу освіти несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього завдань, реалізацію його повноважень, за неякісне і несвоєчасне виконання посадових обов`язків, перевищення своїх повноважень.

Відповідач вказує на те, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїм службовим положенням та перевищуючи свої повноваження, вчинила корупційне правопорушення у вигляді розкрадання бюджетних коштів Углянської сільської ради в особливо великих розмірах, що безперечно є порушенням вимог Посадової інструкції та підставою недовіри до неї зі сторони роботодавця в розумінні вимог законодавства України про працю.

Якщо працівник свідомо або несвідомо порушує вимоги своєї посадової інструкції або вимоги локальних нормативних актів (стандартів, регламентів, інструкцій тощо), це може бути приводом до недовір`я з боку роботодавця й звільнення відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП. Звісно, якщо неправомірні дії працівника фактично призвели до матеріальних збитків підприємству (установі, організації), то це, без сумніву, є безапеляційною підставою для звільнення через втрату довір`я. Але якщо роботодавець зможе довести, що дії порушника можуть потенційно привести до матеріальних збитків, то й така підстава є достатньою до втрати довір`я роботодавцем.

Як встановлено судом, за результатами службового розслідування складено акт службового розслідування від 11 серпня 2022 року, згідно якого встановлюється, що комісія дійшла висновку, що починаючи з січня по вересень 2021 року сума нарахувань деяким працівникам відділу у платіжній відомості значно перевищує суму нарахувань згідно штатного розпису, що суперечить вимогам ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції». Крім того вказано, що нараховуючи собі премії, ОСОБА_1 порушила ще одну вимогу законодавства - ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», якою передбачено врегулювання конфлікту інтересів.

Таким чином, комісія вважала, що начальником відділу освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму Углянської сільської ради ОСОБА_1 всупереч вимогам Положення про відділ освіти, культури, сім`ї, молоді, спорту та туризму Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, в якому вказано, що керівник відділу надає пропозиції сільському голові щодо заохочення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, призначення на посаду і звільнення з посади працівників відділу та Положення про преміювання працівників виконавчого апарату Углянської сільської ради та її структурних підрозділів на 2021 рік, де вказано, що підставою для премії є подання керівників структурних підрозділів, а підставою для її виплати розпорядження голови Углянської сільської ради, незаконно проведено преміювання окремих працівників, чим спричинено збитків бюджету сільської ради на суму орієнтовно 495 692,76 грн, що слугувало підставою для прийняття рішення про її звільнення за втрату довіри саме з приводу вчинення нею корупціного правопорушення.

Обставини щодо вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення та відповідність механізму встановлення цих обставин у передбаченому законом порядку встановлені у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі № 260/3478/22, а тому в даному випадку слід застосовувати положення ч.4 ст.78 КАСУ, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначене рішення стосується саме звільнення позивача за наслідками службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем вимог статті 22, статті 28 частини 1, статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», статті 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та рекомендовано (запропоновано) притягнути Позивача до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи наведене та встановлені обставини у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 року, суд приходить до висновку про те, що відповідач мав всі підставі втратити довіру до позивач навіть і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з її роботою (навіть за відсутністю ознак безпосереднього обслуговування грошових або товарних цінностей, тобто їх приймання, зберігання, транспортування, розподіл тощо). Крім того, суд вказує на те, що матеріалами службового розслідування та матеріалами справи підтверджуються наявність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи позивача у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 06 липня 2023 року.

СуддяС.А. Гебеш