Справа № 420/7096/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7096/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.

секретар Стрєзєва А.В.,

за участю:

представника позивача Діяментовича Д.Г.,

представників відповідача Галяка С.В., Сєдова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Херсонській області області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати компенсації за невикористані відпустки,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Херсонській області (далі відповідача, ГУ ДСНС у Херсонській області) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державно служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2014-2021 роки;

- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2014-2021 роки в розмірі 511340,64 грн. (п`ятсот одинадцять тисяч триста сорок гривень шістдесят чотири копійки), з відрахуванням з неї податків, зборів та обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника УДСНС України у Херсонській області звідки звільнився 24.11.2021 року. З 2014 року по 2021 рік не використав основні та додаткові відпустки та не отримав за їх грошову компенсацію після звільнення. Оскільки відповідач відмовляє у виплаті грошової компенсації то просить стягнути за 334 календарні дні 511 340 грн. 64 коп.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що виплата компенсації за невикористану відпустку передбачена лише у році звільнення. Позивач займав посаду заступника начальника управління і жодних перешкод для використання відпусток у нього не було і він добровільно відмовився від їх використання. За 2021 рік позивач використав повністю свою відпустку. Що стосується періоду з 214 року по 2017 рік то інформація з цього приводу відсутня в силу окупації м. Херсону та знищення документації. Збереглись данні щодо невикористаної відпустки за період 2018-2020 років, що відображено у довідці від 29.04.2023 року.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Наказом ДСНС України № 473 від 24,11.2021 року (по особову складу цивільного захисту) «Про звільнення зі служби» полковника служби цивільного захисту, першого заступника начальника ГУ ДСНС України у Херсонській області ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту.

Наказом ДСНС України № 493 від 25.11.2021 року (по особовому складу) «Про виключення з кадрів та усіх видів забезпечення ГУ ДСНС України у Херсонській області ОСОБА_1 виключено з кадрів та усіх видів забезпечення ГУ ДСНС України у Херсонській області 25.11.2021 року. Зазначено, що щорічна відпустка за 2021 рік використана.

Відповідно до довідки про використання відпусток від 29.04.2023 року складеної ГУ ДСНС України у Херсонській області залишок невикористаної відпустки складає:

2018 рік 45 календарних днів;

2019 рік 45 календарних днів основної та 14 календарних додаткової відпустки;

2020 рік - 45 календарних днів основної.

За 2017 рік використано 9 календарних днів відпустки.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги встановлені для ветеранів війни - учасник бойових дій, що дає право на додаткову відпустку.

Спірні правовідносини врегульовані наступними приписами законодавства.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96- ВР установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Відповідно до ст. 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 129 Кодексу цивільного захисту України особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту мають право на такі види відпусток: щорічна основна відпустка; додаткова відпустка у зв`язку з навчанням; творча відпустка; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; соціальні відпустки: у зв`язку з вагітністю та пологами; по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка для лікування у зв`язку з хворобою; відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

Відповідно до частин шостої, дев`ятої, двадцять п`ятої, та тридцять першої статті 129Кодексу цивільного захисту України щорічна основна відпустка надається протягом календарного року, В особливих випадках з дозволу відповідного керівника щорічна основна відпустка може надаватися за минулий рік у І кварталі наступного року за умови, що раніше її не було надано через виняткові обставини.

Особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які захворіли під час щорічної основної відпустки або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання керівником, який її надавав, на кількість невикористаних днів відпустки.

У рік звільнення зазначених у частинах двадцять третій, двадцять четвертій цієї статті осіб рядового та начальницького складу цивільного захисту із служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Заслухавши сторони дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Враховуючи обґрунтування позивача, довідку про невикористанні відпустки та результати дослідження в судовому засіданні особової справи ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що відповідач не надав доказів спростування позовних вимог позивача, що він не перебував у основній відпустці з 2014 року та у додаткових відпустках з 2017 року ( з року виникнення права на таку відпустку).

Відсутність документів не збережених відповідачем у зв`язку з їх знищенням не спростовує обґрунтування позивача, оскільки обов`язок доведення правомірності дій покладається на суб`єкта владних повноважень.

З метою встановлення всіх обставин справи та з`ясування спірних періодів не перебування/перебування позивача у відпустці, судом було витребувано особову справу ОСОБА_1 розраховуючи на те, що в ній мали б бути відображені періоди перебування у відпустках. Але в матеріалах справи відсутні жодні докази (накази, розпорядження, графіки, довідки) які б свідчили про надання ОСОБА_1 відпусток.

Зазначені обставини суд розцінює як доказ того, що позивач з 2014 року не перебував у відпустці, а відповідно має право на її грошову компенсацію.

Суд відхиляє посилання відповідача, що виплата компенсації передбачена виключно за невикористану у році звільнення відпустку. Так, предметом спору у цій справі є дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні роки, що передують року звільнення, що не врегульовано Кодексом цивільного захисту та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту на які посилаються представники відповідача, а тому підлягають застосуванню норми КЗпП України.

Верховний Суд КАС у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 зауважив, що оскільки питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки не врегульовано положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII і Порядку № 260 до вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР. Суд дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки,

Відповідно до довідки про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) ОСОБА_1 від 29.04.2023 року (а.с.65) середньоденне грошове забезпечення складає 1304,59 грн. яке суд враховує при розрахунку компенсації за невикористану відпустку.

Розраховуючи кількість днів невикористаної відпустки суд зазначає, що за період з 2014 року по 2020 рік включно кількість днів невикористаної відпустки становить - 45 днів х 7 років 9 (дні використаної відпустки відповідно до довідки від 29.04.2023 р) = 306. Додаткова відпустка за період з 2017 року по 2021 рік включно 14 днів х 5 років = 60. Таким чином всього 376 днів невикористаної основної та додаткової відпустки.

З розрахунку середньоденного грошового забезпечення 1304.59 грн., сума невиплаченої компенсації за невикористану відпустку складає 490 525,84 гривень (376 х 1304,59).

При цьому суд не задовольняє вимоги позивача, щодо стягнення компенсації за 2021 рік, оскільки в Наказі ДСНС України № 493 від 25.11.2021 року (по особовому складу) «Про виключення з кадрів та усіх видів забезпечення ГУ ДСНС України у Херсонській області ОСОБА_1 » зазначено, що щорічна відпустка за 2021 рік використана.

В той же час не відображено у цьому наказі про використання додаткової відпустки.

Суд вважає, що розрахунок розміру середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідачем проведено вірно, а розбіжності на які вказує представник у розмірах, відповідачем належним чином обґрунтовано у довідці від 11.05.2023 року (а.с. 73)

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі Серявін та інші проти України).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, щодо обґрунтування правомірності невиплати компенсації за невикористану відпустку.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2014-2021 роки.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2014-2021 роки в розмірі 490 525,84 грн (чотириста дев`яносто тисяч п`ятсот двадцять п`ять грн, 84 коп.), з відрахуванням з неї податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.