Справа № 460/23070/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/23070/22 пров. № А/857/1822/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у справі №460/23070/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Поліщук О.В., місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 27.12.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.02.2022 № 85, яким позивачу скасовано з 28.01.2022 встановлене раніше підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-зобов`язати відповідача здійснити з 28.01.2022 перерахунок та виплату пенсії позивачу, встановивши їй підвищення розміру пенсії на 25% відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та із застосуванням з березня 2022 року коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після досягнення 60 річного віку на підставі особистої заяви відповідачем з 02.10.2021 їй призначено пенсію за віком згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановивши до такої пенсії підвищення її розміру відповідно до ч. 3 ст. 29 цього Закону. Проте, в подальшому відповідачем на підставі листа Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 30.12.2021 № 12 прийнято рішення 10.02.2022 № 85, яким позивачу скасовано з 28.01.2022 встановлене раніше підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою для прийняття такого рішення, як повідомив відповідач, слугував той факт, що позивач в період з квітня 2008 року по квітень 2010 року отримувала пенсію по інвалідності, що вказує на відсутність підстав для призначення їй підвищення до пенсії за більш пізній вихід на пенсію після 55 річного віку. Також позивач вказала, що незважаючи на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», відповідачем з 01.03.2022 не перераховано її пенсію із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14. Позивач вважає протиправним рішення відповідача, оскільки воно порушує право на отримання пенсії в належному розмірі відповідно до стажу, зарплати та положень чинного пенсійного законодавства.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.02.2022 №85, яким ОСОБА_1 скасовано з 28.01.2022 встановлене раніше підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити з 28.01.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , встановивши їй підвищення розміру пенсії на 25% відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не здійснення з 01.03.2022 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 793,92 грн.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення права на встановлення передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону № 1058-IV підвищення пенсії можливе за умови отримання особою будь-якого із видів пенсійної виплати саме в період з 55 років до досягнення нею 60 річного віку.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що враховуючи умови ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підвищення за більш пізній вихід не встановлюється, оскільки позивач з 23.04.2008 по 30.04.2010 отримувала пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІІ групи. Звертає увагу, що підвищення за більш пізній вихід на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється за умови, що особі раніше не призначалась будь яка пенсія.

Рішення суду першої інстанції просить скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області з 23.04.2008 було призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання. Виплата такої пенсії по інвалідності проводилась позивачу в період з 23.06.2008 по 30.04.2010.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14.12.2021 № 85 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 02.10.2021 довічно. Розмір пенсії за віком з 02.10.2021 склав 8240,91 грн, доплата за понаднормовий стаж 241,02 грн, підвищення ст. 29 ч. 3 2060,23 грн. Загальний розмір пенсії становив 10542,16 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 28.01.2022 № 85 пенсію за віком ОСОБА_1 було перераховано з 02.10.2021. Вид перерахунку «у зв`язку з уточненням даних в ЕПС». Підстава Акт УПСЗН від 30.12.2021 № 12 (була отримувачем пенсії з 23.04.2008 по 01.05.2010 п/с 808321). Розмір пенсії за віком після його перерахунку з 02.10.2021 склав 8240,91 грн, доплата за понаднормовий стаж 241,02 грн. Загальний розмір пенсії 8481,93 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.02.2022 № 85 перераховано пенсію за віком ОСОБА_1 із встановленням їй до основного розміру пенсії надбавки на індексації з 01.03.2022 в сумі 135,00 грн. Розмір пенсії з надбавками склав 8616,93 грн.

Вважаючи протиправними: рішення відповідача від 10.02.2022 № 85 та бездіяльність відповідача щодо не встановлення з 01.03.2022 збільшення коефіцієнта показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону №1058-IV особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі ч. 3 ст. 29 Закону Закон №1058-IV необхідна наявність наступних умов: дата народження особи у період по 31 грудня 1961 року; звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, тобто після досягнення 55 років; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки щодо застосування цих норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №686/10709/17, від 11.12.2018 у справі №752/13469/16-а та від 16.06.2022 у справі №686/17753/17, які у силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при ухваленні рішення у цій справі.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача достатнього страхового стажу і права на призначення пенсії за віком. Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за призначення пенсії звернулась 02.10.2021, тобто з більш пізнього віку аніж 55 років.

Суд вважає непереконливими доводи відповідача, що отримання ОСОБА_1 в період з квітня 2008 року по квітень 2010 року включно пенсії по інвалідності є підставою для прийняття спірного рішення про скасування виплати такого підвищення, оскільки таку пенсію позивач отримувала до досягнення 55 років.

Водночас, виходячи з системного аналізу положень ст. 29 Закону № 1058-IV суд вважає, що позбавлення права на встановлення передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону № 1058-IV підвищення пенсії можливе за умови отримання особою будь-якого із видів пенсійної виплати саме в період з 55 років до досягнення нею 60 річного віку.

Між тим, відповідач при ухваленні оскарженого рішення повно та всебічно не з`ясував характер правовідносин, зокрема й підстави для призначення визначеного ч. 3 ст. 29 Закону № 1058-IV підвищення пенсії, тому його рішення від 10.02.2022 №85, є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність поведінки відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2022 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, суд враховує таке.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», перерахунку підлягають пенсії, обчислені відповідно до Закону (1058-IV).

Перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок) (п. 3 цього Порядку).

Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня (п. 4 цього Порядку).

Таким чином з 01.01.2022 підлягає перерахунку пенсія за віком, звернення за якою надійшло до 31.12.2021.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» установлено, що з 1 березня 2022 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019р., №19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

Всупереч наведеному, з 01.03.2022 відповідачем не проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

При цьому, жодних обґрунтованих доводів на підтвердження правомірності своєї поведінки відповідач суду не повідомив.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність поведінки відповідача, яка полягає у не проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним і ефективним способом відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області перерахувати та виплатити позивачу з 28.01.2022 пенсію, встановивши протиправно скасоване їй підвищення розміру пенсії на 25% відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та із застосуванням починаючи з 01 березня 2022 року коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у справі №460/23070/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький