Справа № 360/44/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху після відкриття

06 липня 2023 року м. ДніпроСправа № 360/44/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Хлопова Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2023 року до Луганського окружного адміністративного надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), за такими вимогами:

1) визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 27.06.2022 № 256 о/с та від 13.06.2022 № 1152 про звільнення позивача;

2) поновити позивача на раніше займаній ним посаді;

3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.06.2022 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

Ухвалою від 23 січня 2023 року позовну заяву адвоката Хлопова Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано представнику позивача протягом 5-ми (п`яти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника): позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, зазначивши правильну адресу відповідача; належним чином засвідчені копії першої-третьої сторінок паспорту та сторінки з інформацією про зареєстроване місце проживання у вигляді придатному до читання; належним чином засвідчену копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; доказів на підтвердження дати, що 05.01.2023 (дата отримання відповіді відповідача на адвокатський запит) йому стало відомо про порушення його прав, а саме: на підтвердження, що позивач дійсно перебував під окупацією та вийшов з окупації саме 27.12.2022, що на тимчасово окупованій території, де перебуває позивач, після 25 лютого 2022 року, був відсутній мобільний зв`язок та електропостачання, та підтвердження дотримання 15-денного строку звернення до суду, а в разі пропуску строку - обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними доказами.

Ухвалою від 16 лютого 2023 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, вирішити на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин.

Ухвалою суду від 21.03.2023 адміністративний позов адвоката Хлопова Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2023 року скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року та направлено адміністративну справу № 360/5936/21 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою від 04 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, продовжено розгляд адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Перший апеляційний адміністративний суд скасовуючи ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду в постанові від 19 червня 2023 року сформулював висновок, що позивач для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів відповідно до принципу dubio pro tributario має право на звернення до суду з позовом про оскарження наказу про звільнення зі служби в поліції у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, а не частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, викладеним у статтях 160, 161 КАС України.

Представником позивача в позовній заяві заявлено клопотання за необхідності поновити строки для подання цієї позовної заяви зважаючи на введення з 24.02.2022 воєнного стану та зупинення перебігу всіх процесуальних строків.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду та позиції про дотримання строку звернення до суду представник позивача зазначив, що територія, на якій перебував позивач та виконував свої функціональні обов`язки, фактично з 24 лютого 2022 року потрапила під окупацію. Позивач намагався якомога швидше залишити таку територію та з`явитись до безпосереднього чи вищого керівництва задля доповіді про такі обставини та подальше проходження служби і виконання наказів.

Представник позивача зазначає, що з початку воєнних дій на території мешкання та місця роботи позивача зник мобільний зв`язок та електроживлення, через що позивач не мав можливості систематичного доступу до Мережі інтернет, а відповідно майже не мав доступу до всіх можливих месенджерів: Viber, WhatsApp, Telegram та електронної пошти, отже позивач не мав можливості отримати оскаржувані накази.

Позивач вийшов з окупації 27.12.2022, і цього ж дня зателефонував своєму керівництву, яке повідомило йому про його звільнення.

05.01.2023 представником позивача отримані матеріали службового розслідування, накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення.

За наслідком викладеного представник позивача вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

На виконання ухвали суду від 23 січня 2023 року від представника позивача 26 січня 2023 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник позивача стосовно доказів на підтвердження дати, що 05.01.2023 (дата отримання відповіді відповідача на адвокатський запит) позивачу стало відомо про порушення його прав, а саме: на підтвердження, що позивач дійсно перебував під окупацією та вийшов з окупації саме 27.12.2022, що на тимчасово окупованій території, де перебуває позивач, після 25 лютого 2022 року, був відсутній мобільний зв`язок та електропостачання, та підтвердження дотримання 15-денного строку звернення до суду, а в разі пропуску строку - обґрунтованого клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними доказами, зазначив таке.

Що стосується обставин пов`язаних з мобільним зв`язком, представник позивача вважає, що це є загальновизнаний факт, що майже вся територія Луганської області перебуває під окупацією, та особи, які мешкали чи мешкають у окупованих містах, зокрема, позивач, вживають заходів щодо, нажаль, залишення своїх домівок, аби не піддаватися тиску з боку ворога.

Крім того, позивач є поліцейський, тобто перебуваючи в окупації до нього особлива увага. Після повернення на підконтрольну територію, він дійсно зв`язався з керівництвом, дізнався про обставини звільнення, та у подальшому буде проходити відповідні перевірки у тому числі за допомогою поліграфу.

Також, представник позивача вважає, що є фактом, який не підлягає доказуванню те, що на окупованих територіях не працюють вишки національних операторів України, а відповідно і відсутні доступ до мережі інтернет навіть при наявності електроживлення, якого також на той час не було. STARLINK позивач не встиг придбати та не було можливості. Також, під час бойових дій особам, які тікають зі своїх домівок та окупації, не проставляються відмітки про залишення території окупантами для доведення фактів залишення території.

Отже, у разі відсутності з боку відповідача інших доказів, представник позивача вважає, що обґрунтованим є відлік строків на оскарження наказів про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з моменту коли позивач дізнався і був направлений відповідний адвокатський запит до відповідача, з метою отримання відповідних матеріалів.

Розглянувши клопотання представника позивача, враховуючи правовий висновок Першого апеляційного адміністративного суду, викладений в постанові від 19 червня 2023 року суд дійшов такого.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відповідно до частини першої статті 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII, встановлено, що у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Частиною другою статті 30 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Відповідно до частини третьої статті 30 Дисциплінарного статуту доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно з інформацією, зазначеною в рапорті старшого інспектора Сектору кадрового забезпечення Старобільського РУП ГУНП в Луганській області капітана поліції Безгубенко А.С. від 01.07.2022 та скріншотів сторінок месенджеру «WhatsApp» з телефону старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Старобільського РУП ГУНП в Луганській області капітана поліції Безгубенко А.С., ОСОБА_1 за допомогою месенджеру «WhatsApp» на телефонний номер НОМЕР_1 30.06.2022 о 14 год. 04 хв. було направлено витяг з наказу ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 256 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 у зв`язку реалізацією дисциплінарного стягнення, лист ГУНП в Луганській області від 30.06.2022 № 1464/111/43-2022.

Згідно із скріншотами сторінок месенджеру «WhatsApp» з телефону старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Старобільського РУП ГУНП в Луганській області капітана поліції Безгубенко А.С. позивачем повідомлення з витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 27.06.2022 № 256 о/с в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 у зв`язку реалізацією дисциплінарного стягнення, листом ГУНП в Луганській області від 30.06.2022 № 1464/111/43-2022 отримано.

Отже, ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 30 Дисциплінарного статуту вважається таким, що ознайомлений із прийнятими відповідачем відносно нього наказами від 13.06.2022 № 1152 та від 27.06.2022 № 256 - 30.06.2022, а тому перебіг місячного строку звернення до суду в силу частини другої статті 30 Дисциплінарного статуту для ОСОБА_1 розпочався 04.07.2022 відповідно, тоді як з позовною заявою до суду позивач звернувся лише 16.01.2023 тобто після спливу більше 6 місяців.

Отже, судом встановлено, що позивач звернувся з пропуском строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У своєму клопотанні про поновлення строку представник позивача посилається на введення по всій території України воєнного стану як на підставу для поновлення строку звернення до суду.

Такі твердження суд вважає незмістовним з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Зазначене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові 10 листопада 2022 року по справі № 990/115/22.

Тобто, якщо строк звернення до суду пропущений через війну, у заяві про поновлення пропущеного строку належало навести фактичні обставини, пов`язані з війною, які унеможливили подання позовної заяви в установлений строк, із зазначенням того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та наданням відповідних доказів.

Представник позивача вказує на відсутність на тимчасово окупованій території Старобільської міської територіальної громади, де перебуває позивач, покриття українських операторів мобільного зв`язку та інтернету, що унеможливлювало отримання документів та подачу позовної заяви, проте такі доводи є непереконливими, зважаючи на те, що містять загальне посилання на існування вищевказаних обставин, які перешкоджали звернутися до суду.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, від дати відправлення відповідачем наказів і до дати звернення позивача до суду спливло майже 6 місяців та протягом цього періоду позивачем не вживалось жодних дій з метою з`ясування обставин проходження ним служби. Разом з цим, є також загальновідомою інформація наявна в мережі інтернет щодо наявності мобільного зв`язку або інтернет-зв`язку на територіях інших територіальних громад тимчасово окупованих територій.

Доказів на підтвердження факту відсутності протягом майже шести місяців мобільного зв`язку та інтернет-зв`язку на тимчасово окупованій території, де перебував позивач, представником позивача не надано.

Також представник позивача вказує на те, що позивач виїхав з тимчасово окупованої території України 27.12.2022 та зателефонував до ГУНП в Луганській області, і тільки тоді позивачу стало відомо про спірні накази, проте на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 23.01.2023 про надання доказів на підтвердження дати виїзду з окупованої території та вказаних обставин, на які посилається представник, жодних доказів суду не надано.

З цього приводу суд зазначає, що надання відомостей щодо перетину державного кордону України або в`їзду/виїзду на тимчасово окуповану територію України через контрольні пункти в`їзду-виїзду покладено на Державну прикордонну службу України.

Представником позивача до суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин виїзду позивача 27.12.2022 з окупованої території, тому обрахування строку звернення до суду представником позивача у клопотанні від дати виїзду з окупованої території та отримання від відповідача повідомлення про звільнення, судом не приймається, зважаючи на те, що такі доводи не підтверджені жодними доказами.

На думку суду, самі по собі вказані доводи не впливають на можливість позивача дізнатися про обставини звільнення зі служби в Національної поліції та вчинити дії з оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в тому числі за участю представника, чого позивачем тривалий час не було здійснено, що свідчить про триваючи пасивну поведінку позивача.

За наведених обставин, суд вважає наведені представником позивача підстави для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду неповажними.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.

Суд звертає увагу позивача, що у численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі № 805/3881/18-а від 01 грудня 2020 року у справі № 807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що «поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі № 826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, позивачу необхідно подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до частини тринадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 171, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Хлопова Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», із скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом з доказами поважності причин його пропуску.

Роз`яснити, що відповідно до частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

СуддяО.В. Захарова