Справа № 308/1846/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 рокуСправа № 308/1846/23 пров. № А/857/5708/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року (суддя Дергачова Н.В., м.Ужгород), -

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції (далі Департамент) в якому просив:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.12.2022 серії БАВ №295440 (далі Постанова), а провадження відносно ОСОБА_1 закрити;

стягнути з відповідача на користь позивача понесену майнову шкоду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року позов повернуто позивачеві.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

В апеляційній скарзі посилається на обставини справи та вказує, що ним усунено недоліки поданої позовної заяви в повному обсязі. Зазначає, що вимога в позові про відшкодування майнової шкоди не підлягає оплаті судовим збором.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позивач додатково подав письмові пояснення в яких підтримує обґрунтування, що викладені ним в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Як видно з матеріалів справи ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту про скасування Постанови залишено без руху. Надано позивачеві строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали. Вказана ухвала мотивована, зокрема тим, що позивачем не долучено документа про сплату судового збору у розмірі 536,80 гривень за кожну позовну вимогу.

17.02.2023 у суді першої інстанції зареєстрована заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої було долучено квитанцію від 17.02.2023 №006341163 в сумі 536,80 грн. Крім того, ОСОБА_1 у цій заяві покликався на вимоги пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI) згідно якої судовий збір не справляється, зокрема за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до підпунктів 3, 6 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтям 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 виходячи із системного, цільового та граматичного тлумачення наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права дійшла висновку про те, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як уже встановлено вище, позивачем на виконання вимог ухвали суду від 7 лютого 2023 року, зокрема сплачено судовий збір за подання позову в частині вимоги про скасування Постанови у сумі 536,80 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що в даній категорії справ за наслідками розгляду лише буде встановлено судом законність чи незаконність винесення оскаржуваної Постанови, а відтак посилання позивача на пункт 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VІ є помилковим. Зазначив, що спір про відшкодування моральної та матеріальної шкоди взагалі не підлягає розгляду в порядку КАС тобто в межах цієї справи.

Таким чином, судом констатовано, що станом на 20.02.2023, недоліки зазначені в ухвалі від 07.02.2023 не усунуті.

Попри те, суд зазначаючи про те, що вимога про відшкодування майнової шкоди не підлягає розгляду в порядку КАС все ж дійшов висновку про те, що позивачем не було сплачено судовий збір за цю вимогу.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити те, що судом першої інстанції безпідставно в ухвалі про залишення позовної без руху від 7 лютого 2023 року визначено те, що судовий збір повинен становити 536 грн за кожну позовну вимогу.

Відповідно до підпункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VІ судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з приписами частини першої статті 5 КАС щодо способів судового захисту, які кореспондують з положеннями частини другої статті 245 КАС щодо повноважень суду при вирішенні справи, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст указаної норми указує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди, заявлену в адміністративному судочинстві, обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). За такого правового регулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Вказані висновки наведені Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2022 року у справі №300/6211/21.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи скаржника щодо передчасності висновків суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви, а також безпідставного не взяття цим судом до уваги аргументів позивача наведених ним у заяві на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 7 лютого 2023 року.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (набуло статусу остаточного 10.15.2011) Європейський Суд з прав людини зазначив (цитата наводиться без посилань на інші справи): «… що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (…).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з наведених вище підстав, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний