Справа № 160/10972/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд, у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
22.07.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Сивокозова Олександра Миколайовича, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича по винесенню постанови від 30.06.2022 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №7/0003/2022;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича по винесенню постанови від 01.07.2022 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №7/0003/2022.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021, яке набрало законної сили 13.06.2022, 23.06.2022 Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання за договором №13-137-ВТВ (за період з лютого по грудень 2018 року) у розмірі 25037462,70 грн. та витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 375561,94 грн. Зазначений наказ звернуто до примусового виконання. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України Сивокозовим Олександром Миколайовичем 28.06.2022 відкрито виконавче провадження №7/0003/2022. У рамках вказаного виконавчого провадження відповідачем винесено постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 30.06.2022 на суму 287,20 грн. та від 01.07.2022 на суму 458,52 грн. Позивач вважає означені постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, обґрунтовуючи відсутністю у приватного виконавця права приймати до виконання зазначений вище наказ Господарського суду Дніпропетровської області, з огляду на відсутність доступу останнього до Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) з причини введення в Україні воєнного стану. Позивач наголошує, що на виконання пункту 2 наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2022 №1310/5, відповідач до прийняття наказу Господарського суду Дніпропетровської області був зобов`язаний звернутися до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, пройти перевірку діяльності та отримати повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до АСВП. Крім того, позивач вказує, що підставою для винесення оскаржених постанов слугувало понесення відповідачем витрат на виготовлення і направлення документів виконавчого провадження, однак означені витрати належать до мінімальних витрат виконавчого провадження, а не до додаткових витрат виконавчого провадження. З огляду на викладене, позивач вважає оскаржені постанови протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
15.09.2022 у судове засідання з`явився відповідач. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи за відсутності представника позивача до суду не надходило.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
У задоволенні означеного клопотання відмовлено судом, з огляду на його необгрунтованість, враховуючи скорочені строки розгляду справи та те, що заявником клопотання не надано доказів участі повноважного представника третьої особи в іншому засіданні та неможливості з`явитися іншого повноважного представника у судове засідання.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та надав їм правову оцінку.
28.06.2022 Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову Олександру Миколайовичу подано заяву про примусове виконання рішення за вих. №39/10-982-22.
У цей же день, 28.06.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №7/0003/2022.
28.06.2022 відповідачем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, а саме: 2503746,27 грн.
28.06.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 334,83 грн.
28.06.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження 27541543,80 грн. На підставі означеної постанови приватним виконавцем внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис №29907867 про публічне обтяження арешт рухомого майна, що підтверджується витягом №79148941, копія якого міститься у матеріалах справи.
Крім того, 28.06.2022 в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та статей 59, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідачем направлено письмові вимоги до банків обслуговування позивача, а саме: АТ «Кліринговий дім» за вих №56/01-29, вих. №75/01-29, АТ «Банк Альянс» за вих. №59/01-29, вих. №77/01-29, Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» за вих. №60/01-29, вих. №76/01-29, АТ «Укрексімбанк» за вих. №58/01-29, АТ КБ «Приватбанк» за вих. №61/01-29, АТ «ПУМБ» за вих. №69/01-29, АТ «ОТП Банк» за вих. №70/01-29, АБ «Укргазбанк» за вих. №57/01-29, щодо надання інформації про стан рахунків позивача, а також про стан залишків грошових коштів на рахунках позивача.
28.06.2022 разом із зазначеними вище вимогами, приватним виконавцем направлено такі платіжні вимоги про списання коштів з рахунків позивача в сумі 27541543,80 грн.:
- №7/0003/2022, №7/0003/2022/1, №7/0003/2022/2, №7/0003/2022/3, №7/0003/2022/4 до Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», реєстри платіжних вимог №71/01-29, №80/01-29, №65/01-29 від 28.06.2022;
- №7/0003/2022 до АТ «Укрексімбанк», реєстр платіжних вимог №64/01-29 від 28.06.2022;
- №7/0003/2022 до АТ КБ «Приватбанк», реєстр платіжних вимог №63/01-29 від 28.06.2022;
- №7/0003/2022 до АТ «ПУМБ», реєстр платіжних вимог №68/01-29 від 28.06.2022;
- №7/0003/2022, №7/0003/2022/1, №7/0003/2022/2, №7/0003/2022/3, №7/0003/2022/4 до АТ «ОТП Банк», реєстр платіжних вимог №73/01-29 від 28.06.2022;
- №7/0003/2022, №7/0003/2022/1 до АБ «Укргазбанк», реєстр платіжних вимог №62/01-29 від 28.06.2022;
Згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» №1656 від 30.06.2022 на депозитний рахунок відповідача з АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» стягнуто 3545916,65 грн. боргу за виконавчим провадженням №7/0003/2022.
Згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» №1657 від 30.06.2022 на депозитний рахунок відповідача з АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» стягнуто 354591,67 грн. основної винагороди за виконавчим провадженням №7/0003/2022.
Згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» №1619 від 30.06.2022 на депозитний рахунок відповідача з АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» стягнуто 1380180,20 грн. боргу за виконавчим провадженням №7/0003/2022.
Згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» №1620 від 30.06.2022 на депозитний рахунок відповідача з АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» стягнуто 622,03 грн. витрат за виконавчим провадженням №7/0003/2022.
Згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» №1618 від 30.06.2022 на депозитний рахунок відповідача з АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» стягнуто 138018,02 грн. основної винагороди за виконавчим провадженням №7/0003/2022.
30.06.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, на підставі здійснення під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем витрат, пов`язаних з їх організацією, а саме: з виготовленням і направленням документів виконавчого провадження, на суму 287,20 грн.
Відповідно до калькуляції витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій ВП №7/0003/2022 означена сума додаткових витрат (30.06.2022) виконавчого провадження складається з витрат на: папір офісний А4 500 арк. 19,00 грн. за 100 арк.; витрати тонера на друк 1 сторінки А4 (заповнення не більше 5%) 105,00 грн. за 150 копій; послуги Нової Пошти 150,00 грн.; конверт середній С5 1,20 грн. за 1 шт.; простий лист (марки 2022 р.) масою до 50г. включно 12,00 грн. за 1 шт.; всього: 287,20 грн.
30.06.2022 відповідачем до банків обслуговування позивача направлено такі платіжні вимоги на списання коштів з рахунків позивача на суму 22122502,43 грн.:
- №7/0003/2022 до АТ КБ «Приватбанк», реєстр платіжних вимог №91/01-29 від 30.06.2022;
- №7/0003/2022 до АТ «ПУМБ», реєстр платіжних вимог №90/01-29 від 30.06.2022;
- №7/0003/2022 до АТ «Укрексімбанк», реєстр платіжних вимог №88/01-29 від 30.06.2022;
- №7/0003/2022, №7/0003/2022/1, №7/0003/2022/2, №7/0003/2022/3, №7/0003/2022/4 до АТ «ОТП Банк», реєстр платіжних вимог №86/01-29 від 30.06.2022;
- №7/0003/2022, №7/0003/2022/1 до АБ «Укргазбанк», реєстр платіжних вимог №89/01-29 від 30.06.2022;
- №7/0003/2022, №7/0003/2022/1, №7/0003/2022/2, №7/0003/2022/3, №7/0003/2022/4 до Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», реєстри платіжних вимог №87/01-29, №93/01-29 від 30.06.2022.
01.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, на підставі здійснення під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем витрат, пов`язаних з їх організацією, а саме з виготовленням і направленням документів виконавчого провадження, на суму 458,52 грн.
Відповідно до калькуляції витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій ВП №7/0003/2022 означена сума додаткових витрат (з 30.06.2022 по 01.07.2022) виконавчого провадження складається з витрат на: папір офісний А4 500 арк. 24,32 грн. за 128 арк.; витрати тонера на друк 1 сторінки А4 (заповнення не більше 5%) 134,40 грн. за 192 копії; послуги Укрпошти (цінного листа) 165,60 грн.; конверт середній С5 7,20 грн. за 6 шт.; простий лист (марки 2022 р.) масою до 50г. включно 12,00 грн. за 1 шт.; рекомендований лист (марки 2022 р.) масою до 50г. включно 115,00 грн. за 5 шт.; всього: 458,52 грн.
Згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» №1662 від 01.07.2022 на депозитний рахунок приватного виконавця з АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» стягнуто 458,52 грн. витрат за виконавчим провадженням №7/0003/2022.
Згідно платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» №1663 від 01.07.2022 на депозитний рахунок приватного виконавця з АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» стягнуто 191199,05 грн. боргу за виконавчим провадженням №7/0003/2022.
Означений лист позивача з доданою до нього ухвалою відповідачем отримано 06.07.2022, що підтверджується відміткою на означеному листі та долучено до матеріалів виконавчого провадження.
З огляду на викладене, позивач, вважаючи протиправними постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича по винесенню постанови від 30.06.2022 та від 01.07.2022 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №7/0003/2022, звернувся до суду з означеним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон №1404-VІІІ).
Згідно ст. 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ).
Частина 1 ст. 5 Закону №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі за текстом Закон №1403-VІІІ).
Статтею 1 Закону №1403-VIII передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Як передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону №1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Частина 1 ст. 27 Закону №1403-VIII також передбачає, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі ст. 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Приписами статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до абз. 1 п. 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (далі Інструкція №512/5), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 42 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України. З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України (ч. 10 статті 31 Закону №1403-VIII).
Пунктом 2 Розділу VI Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.09.2016.
Положеннями наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» передбачені такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення документів виконавчого провадження (папір, копіювання, друк документів, канцтовари); пересилання документів виконавчого провадження (конверти, знаки поштової оплати (марки), послуги маркувальної машини, послуги поштового зв`язку); послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів, спеціалістів, зберігачів, перекладачів, суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання, суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій); послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до пункту 8 Розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.
Приписами пунктів 1 та 2 Розділу VI «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції №512/5, передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження». Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Згідно ч. ч. 10-11 ст. 31 Закону №1403-VIII розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України. З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України. Стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Міністерством юстиції України, не допускається.
Як встановлено судом, відповідачем 30.06.2022 винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження на суму 287,20 грн., та 01.07.2022 винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження на суму 458,52 грн.
У мотивувальній частині означених постанов вказано: «Під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем здійснено витрати, пов`язані з їх організацією, а саме з виготовленням і направленням документів виконавчого провадження, що підлягають стягненню з боржника», натомість, додаткові витрати виконавчого провадження відповідачем в означених постановах не конкретизовані та не обґрунтовані, крім того, про те, що до постанов додається розрахунок додаткових витрат, в останніх не зазначено.
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.08.2022 у справі №640/4440/21 зазначено, що мотивувальна частина постанови повинна містити детальний розрахунок здійснених витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, винесені відповідачем 30.06.2022 та 01.07.2022, є неконкретизованими з огляду на незазначення в них детального розрахунку здійснених витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження.
Щодо доводів позивача про те, що приватний виконавець не мав права приймати до виконання наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2022 №904/5326/19 з огляду на відсутність доступу до АСВП з причин введення на території України воєнного стану.
У силу приписів ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 вказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Отже, підставою для відкриття виконавчого провадження є пред`явлений до органу, який здійснює примусове виконання рішення, виконавчий документ, який відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», разом із заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Приписами ст.ст. 26, 27 Закону №1404-VIII на виконавця покладено обов`язок не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій одночасно виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору (основної винагороди приватного виконавця), а також винести постанову про стягнення виконавчого збору (основної винагороди) у визначеному законом розмірі. У цей же строк виконавець на підставі статті 42 Закону №1404-VIII та пункту 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень зобов`язаний винести постанову про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Таким чином, у разі надходження до виконавця заяви стягувача про примусове виконання рішення разом з оригіналом виконавчого документа, який відповідає всім вимогам та критеріям цього Закону, Законом України «Про виконавче провадження» передбачений імперативний обов`язок приватного виконавця відкрити виконавче провадження та вчиняти дії з примусового виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 Інструкції №512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Абзацом другим частини п`ятої ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Починаючи з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан через військову агресію Російської Федерації проти України. Починаючи з 24.02.2022 ДП «НАІС» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Таке рішення прийнято з метою недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією реєстрів зі сторони ворога. Тобто, дані обставини є форс-мажором, який виник саме через воєнний стан у країні. Відключення доступу до АСВП відбулось з метою недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією.
При цьому, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців Міністерством юстиції України не було зупинено чи заблоковано на період дії воєнного стану. І органи державної виконавчої служби, і приватні виконавці продовжували й продовжують виконувати функції, покладені на них Законом та іншими нормативно-правовими актами, пов`язані із здійсненням та виконанням судових рішень, виконанням рішень інших органів, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, наказом Міністерства юстиції України від 04.04.2022 № 1310/5 про Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану тимчасово, на період припинення або скасування воєнного стану на території України припинено доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, наданий реєстраторам автоматизованої системи виконавчого провадження, визначеним п. 3 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5.
У період дії воєнного стану на території України приватним виконавцям та помічникам приватних виконавців доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження припиняється та відновлюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке готується на підставі письмового звернення приватного виконавця.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.
Аналогічні норми передбачені Розділом IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (Положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5. Так, пункт 1 Розділу IV Положення передбачає, що державний або приватний виконавець (виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження, приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Пунктом 4 Розділу IV Положення встановлено, що постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.
У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.
Таким чином, законодавцем для безперебійної роботи виконавців передбачений порядок винесення процесуальних документів і без застосування АСВП.
Частина 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав за яких виконавчий документ повертається стягувачу, а саме:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника
5) юридичну особу - боржника припинено
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
Відтак, зазначений перелік не містить в собі таких підстав, як тимчасова відсутність у виконавця доступу до АСВП та/або планове відключення АСВП.
Умови неможливості виконання судового рішення, викладені у ч. 4 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», не вказують на неможливість відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем в разі одержання наказу, що відповідає вимогам закону, та тимчасової відсутності у виконавця доступу до АСВП та/або планове відключення АСВП.
Відтак, приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, а також про подальше винесення постанов у рамках відкритого виконавчого провадження, приватний виконавець керувався виключно порядком дій, існуючими у нього обов`язками, та способами, що передбачені для нього спеціальним законом, а також з урахуванням передбачених в такому законі заборон.
Юридична сила закону, як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17.10.2002 №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.
Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, відповідно пункту 14 зазначеної статті законодавець відносить до них порядок виконання судових рішень.
Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно- правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
З огляду на наведене, Закон України «Про виконавче провадження» має вищу юридичну силу ніж Інструкція чи Положення, та імперативно передбачає обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження при відсутності доступу до АСВП, за умов відсутності передбачених даним Законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання.
З огляду на викладене, судом відхиляються доводи позивача щодо неправомірності прийняття до виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області 23.06.2022 №904/5326/19.
Щодо доводів позивача про те, що приватний виконавець до прийняття наказу Господарського суду Дніпропетровської області був зобов`язаний звернутися до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, пройти перевірку діяльності та лише на підставі повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю надається доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, суд зазначає таке.
Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2022 №2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2022 №1310/5», визначено окремий порядок та умови відновлення доступу приватному виконавцю до автоматизованої системи виконавчого провадження, при цьому, буд-які строки реалізації даного порядку - не визначені.
Зокрема, повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо:
- приватним виконавцем укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії якого не закінчився, мінімальний розмір страхової суми за яким перевищує суму стягнення за виконавчими документами, що перебувають у нього на виконанні;
- приватний виконавець не має заборгованості з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;
- адміністративно-територіальна одиниця, на території якої розташований офіс приватного виконавця, не окупована внаслідок військової агресії Російської Федерації та на цій території не проводяться воєнні (бойові) дії;
За наявності умов, визначених абзацами сьомим - дев`ятим цього пункту, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доручає управлінню забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, шо перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця, провести перевірку щодо здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі та відповідності офісу приватного виконавця встановленим вимогам.
Повідомлення про відновлення (надання) помічнику приватного виконавця доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження має приватний виконавець та відомості про помічника приватного виконавця внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
Натомість, у матеріалах справи відсутні докази, та відповідачем не підтверджено, щодо виконання вимог наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2022 №2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2022 №1310/5» з метою відновлення доступу до Системи направлення приватним виконавцем Сивокозовим О.М. на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомлення про відновлення доступу до АСВП, а також заяви про перевірку офісу приватного виконавця.
Крім того, відповідачем не надано до суду доказів про відновлення останньому доступу до АСВП в повному обсязі.
Натомість, частиною 4 ст. 8 Закону №1404-VIII зазначено, що рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.
Згідно абз. 2 п. 4 Розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, у разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.
При цьому Закон №1404-VIII має вищу юридичну силу та імперативно передбачає обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження при відсутності доступу до АСВП, за умов передбачених даним Законом підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання.
Таким чином, законодавцем для безперебійної роботи виконавців передбачений порядок винесення процесуальних документів і без застосування АСВП.
За таких обставин Закон України «Про виконавче провадження» імперативно передбачає обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження, в тому числі й за умов відсутності доступу до АСВП.
Відповідач відзначає, що на момент надання останнім відзиву на позовну заяву оскаржені постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №7/0003/2022 внесено до АСВП.
Суд зазначає, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.
Відтак, враховуючи відсутність передбачених законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу, з метою дотримання прав стягувача та враховуючи обов`язковість виконання судового рішення, регламентовану як Конституцією України, нормами діючого законодавства України, так і усталеною практикою ЄСПЛ, рішення приватного виконавця з відкриття виконавчого провадження є таким, що вчинене на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбаченим Конституцією та законами України.
Також, суд наголошує на тому, що місто Дніпро не входить до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), з огляду на що пункт 10-2 Розділу ХIII Закону України «Про виконавче провадження», яким визначено заборону відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території адміністративно-територіальних одиниць, які тимчасово окуповані внаслідок військової агресії Російської Федерації у період такої окупації, не застосовується при вирішенні питання правомірності винесення відповідачем оскаржених постанов.
За наведених вище обставин, враховуючи надані суду докази, судом не встановлено ознак протиправних дій приватного виконавця щодо винесення оскаржених постанов в межах виконавчого провадження №7/0003/2022.
Однак, з огляду на неконкретизованість та необґрунтованість розміру понесених відповідачем додаткових витрат виконавчого провадження у постановах, винесених приватним виконавцем Сивокозовим О.М. від 30.06.2022 та від 01.07.2022 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №7/0003/2022, суд доходить висновку, що означені постанови є протиправними та підлягають скасуванню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).
Частиною першою ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не спростовано, а позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетне асигнування повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; розпорядник бюджетних коштів бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету; бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.
Відповідач у справі приватний виконавець Сивокозов О.М. у спірних правовідносинах є спеціальним суб`єктом владних повноважень, проте не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки не є бюджетною установою та не утримується за рахунок бюджету.
Відтак, здійснені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 4962,00 грн. слід стягнути з відповідача як із самозайнятої особи, що здійснює незалежну професійну діяльність.
Керуючись ст.ст. 77, 132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 30.06.2022 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №7/0003/2022.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича від 01.07.2022 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №7/0003/2022.
Стягнути на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (ідентифікаційний код 03340920) за рахунок ОСОБА_1 як із самозайнятої особи, що здійснює незалежну професійну діяльність судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20.09.2022.

Суддя О.В. Царікова