Справа № 640/13671/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Комуністичної партії України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та Комуністичної партії України до Міністерства юстиції України про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 та Комуністична партія України звернулися до суду з адміністративним позовом, у якому просили визнати протиправним та скасувати повністю з моменту його прийняття наказ Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 «Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржники вказують на те, що оскаржуваний наказ не містить чітких конкретних формулювань, які б дали можливість встановити наявність факту порушення Комуністичною партією України закону та в чому воно виразилося, яка ступінь тяжкості порушення. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються також на тому, що суд першої інстанції не вирішив питання про приєднання до матеріалів справи доказу, який має істотне значення для вирішення справи, а саме - висновку за наслідками проведення лінгвістичної експертизи, а також необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань про призначення у справі лінгвістичної експертизи, мистецтвознавчої експертизи, про залучення спеціаліста з геральдики. Скаржники наголошують на тому, що орієнтування на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму з огляду та аналіз норм Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» не є забороненим, а тому незрозуміло, чому орієнтування призвело до висновку Міністерства юстиції України про невідповідність статуту, найменування та діяльності Комуністичної партії України. Також просять врахувати, що Комуністична партія України вчинила дії для приведення своїх документів у відповідність до вимог законодавства, однак Міністерство юстиції України 02 листопада 2016 року відмовило у проведенні державної реєстрації змін і доповнень до статуту Комуністичної партії України. Стверджують, що Комуністична партія України не здійснює пропаганду комуністичного тоталітарного режиму, відповідні вироки судів України щодо членів партії не ухвалювалися.

Також позивачі звернулися до суду з клопотаннями про призначення мистецтвознавчої експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, долучення висновку експерта за результатами семантико-текстуального дослідження № 42/20 від 27 березня 2020 року, допит свідків. Разом з тим правомірність відмови у задоволенні тотожних клопотань судом першої інстанції становить предмет апеляційного перегляду, у зв`язку з чим їх обґрунтованість буде перевірена судом під час прийняття рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Міністерство юстиції України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що найменування політичної партії, положення її установчих документів та символіка не відповідають вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Наголошує на тому, що оскаржуваним наказом було затверджено правовий висновок від 17 липня 2015 року № 1, який і містить обґрунтування недотримання Комуністичною партією України вимог вказаного Закону. Просить врахувати, що законність наказу Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 та власне правового висновку були предметом дослідження у межах адміністративної справи № 826/15454/15. Зазначає, що Комуністична партія України не скористалася можливістю привести свої найменування, установчі документи та символіку у відповідність до чинного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Комуністичної партії України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що Верховною Радою України прийнято Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», який набув чинності 21 травня 2015 року, та яким засуджено комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначено правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлено порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

Комісією з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» складено правовий висновок щодо діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України від 17 липня 2015 року № 1, згідно з яким:

1) найменування об`єкта правової експертизи не відповідає ч. 2 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»;

2) символіка об`єкта правової експертизи не відповідає ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал- соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»;

3) статут та програма об`єкта правової експертизи орієнтує на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму та не відповідає ч. 1 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Наказом Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 «Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал- соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» було затверджено зазначений правовий висновок, а також визнано, що статут, найменування та символіка Комуністичної партії України не відповідають ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Не погоджуючись із зазначеним наказом, ОСОБА_1 та Комуністична партія України звернулися до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та Комуністичної партії України, суд першої інстанції виходив з того, що 16 липня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив рішення, яким визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Також суд першої інстанції врахував, що законність наказу Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 «Про затвердження Правового висновку Комісії з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та власне правового висновку, були предметом дослідження у межах адміністративної справи № 826/15454/15 за позовом Комуністичної партії України до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу.

Під час розгляду зазначеної адміністративної справи було досліджено, зокрема, процедуру прийняття Міністерством юстиції України рішення щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки Комуністичної партії України вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», необхідність проведення антидискримінаційної експертизи вказаного Закону та необхідність видання припису Комуністичній партії України щодо вчинення конкретних дій по приведенню своєї діяльності у відповідність до вимог Закону.

За висновком суду, позивачем не доведено обґрунтованість своїх вимог та не підтверджено їх належними доказами, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, наказ Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 є законним, та таким, що прийнятий відповідно до норм чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та Комуністичної партії України, адже він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до преамбули Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» він був прийнятий Верховною Радою України від імені Українського народу - громадян України всіх національностей, яка діяла керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, беручи до уваги резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи №1096 (1996) від 27 червня 1996 року щодо ліквідації спадщини колишніх комуністичних тоталітарних режимів, №1481 (2006) від 26 січня 2006 року щодо необхідності міжнародного засудження злочинів тоталітарних комуністичних режимів, №1495 (2006) від 12 квітня 2006 року щодо боротьби з відродженням нацистської ідеології, №1652 (2009) від 29 січня 2009 року щодо відношення до пам`ятників, що мають суперечливу історичну інтерпретацію у державах-членах Ради Європи, резолюцію Парламентської Асамблеї ОБСЄ SC (09) 3 R від 29 червня - 3 липня 2009 року щодо неприпустимості звеличення тоталітарних режимів, відкриття історичних та політичних архівів, вивчення тоталітарної спадщини та підвищення поінформованості громадськості, декларацію Європейського Парламенту від 23 вересня 2008 року щодо проголошення 23 серпня днем пам`яті жертв сталінізму і нацизму, резолюцію Європейського Парламенту від 23 жовтня 2008 року в пам`ять про Голодомор - штучний голод в Україні 1932-1933 років, резолюцію Європейського Парламенту від 2 квітня 2009 року щодо європейської свідомості та тоталітаризму, Спільну заяву з нагоди 70-х роковин Голодомору - Великого голоду 1932- 1933 років в Україні, прийняту на 58-й сесії Генеральної Асамблеї ООН, враховуючи засудження у 1991 році Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» політичних репресій, що здійснювалися протягом 1917 - 1991 років комуністичним тоталітарним режимом на території України, відмежування від методу державного терору в управлінні державою, притаманного комуністичному тоталітарному режиму, і проголошення намірів неухильно сприяти відновленню справедливості та усуненню наслідків свавілля і порушення громадянських прав, враховуючи визнання Законом України «Про Голодомор 1932 - 1933 років в Україні» Голодомору 1932 - 1933 років геноцидом Українського народу, засудження злочинних дій тоталітарного режиму СРСР, спрямованих на організацію Голодомору, наслідком якого стало знищення мільйонів людей, руйнування соціальних основ Українського народу та його вікових традицій, духовної культури та етнічної самобутності, а також встановлення постановою Апеляційного суду міста Києва 13 січня 2010 року факту причетності вищого керівництва СРСР, УРСР та комуністичної партії до організації Голодомору 1932 - 1933 років в Україні, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати і зміцнювати незалежну, демократичну, правову державу, керуючись ст. 11 Конституції України, яка зобов`язує державу сприяти консолідації та розвитку української нації, її історичної свідомості, з метою недопущення повторення злочинів комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, будь-якої дискримінації за національною, соціальною, класовою, етнічною, расовою або іншими ознаками у майбутньому, відновлення історичної та соціальної справедливості, усунення загрози незалежності, суверенітету, територіальній цілісності та національній безпеці України.

Зазначений Закон засуджує комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначає правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлює порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 липня 2019 року № 9-р/2019 визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Конституційним Суд України виходив з того, що право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань не є абсолютним, а його здійснення може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку.

За висновком Конституційного Суду України за своєю злочинною сутністю комуністичний режим і нацистський режим були однаковими, а методи здійснення ними державної репресивної політики - тотожними. Названі режими категорично заперечували можливість існування української незалежної держави, переслідували її прихильників та перешкоджали українському національному відродженню. Комуністичний режим, так само як і нацистський режим, завдав непоправної шкоди правам людини, оскільки протягом усього періоду свого існування здійснював тотальний контроль над суспільством, політично вмотивовані переслідування та репресії, не дотримував міжнародних зобов`язань, порушував ухвалені ним конституції та закони. Як наслідок, кілька поколінь українців жили в атмосфері всеохоплюючого страху за відсутності свободи, перебували в умовах свавільного обмеження громадянських, політичних та інших прав і свобод, політичних та інших прав і свобод. Комуністичний режим у СРСР неодноразово ініціював збройні вторгнення до незалежних держав, порушуючи міжнародні зобов`язання. Однією з головних причин найбільших людських втрат у СРСР, зокрема в Україні, у період Другої світової війни було те, що нацистський режим і комуністичний режим мали однакову антигуманну сутність. В Україні й після здобуття нею незалежності упродовж певного періоду діяли політичні партії, в установчих та програмних документах яких комуністичний режим оцінювався лише позитивно, а його злочини не визнавалися, хоча мільйони безвинних людей стали жертвами цього режиму.

Конституційний Суд України акцентував увагу на тому, що червону зірку, зображені навхрест серп і молот та інші символи комуністичного режиму кілька десятиліть поспіль широко використовували антиукраїнські сили для поширення атмосфери страху, ненависті та агресії, для заперечення права Українського народу на власну незалежну державу. Символи комуністичного режиму активно застосовувалися у 2014 році для штучної дестабілізації обстановки в Україні, для виправдання анексії Російською Федерацією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а також збройної агресії та тимчасової окупації російською федерацією частини Донецької та Луганської областей, у межах яких незаконні збройні формування, що їх створила, підтримує та фінансує російська федерація, захопили органи державної влади України та місцевого самоврядування, створили окупаційну адміністрацію, позбавивши населення права на демократичне врядування, унеможливили дію Конституції України та законодавства України в цих районах, запровадили квазісудові та позасудові розправи, утримують заручників та застосовують до них катування й нелюдське поводження.

Конституційним Судом України зроблено висновок, що засудження Законом нацистського режиму та комуністичного режиму і встановлення заборони на використання їхньої символіки обумовлені легітимною метою - не допустити повернення до тоталітарного минулого. Така заборона покликана унеможливити будь-які спекуляції з використанням історичного минулого, пов`язаного з тоталітарними, режимами не допустити звеличування цих режимів, виправдання їх злочинів.

З`ясувавши легітимність мети ухвалення Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та здійснивши всебічний аналіз, Конституційний Суд України дійшов висновку, що пропаганда комуністичного режиму та нацистського режиму, публічне використання їхніх символів є намаганням виправдати тоталітаризм та запереченням конституційних принципів і демократичних цінностей, захист яких є обов`язком усіх органів державної влади, а відтак Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» є конституційним.

Положеннями п. 2 ст. 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» визначено, що пропаганда комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів - це публічне заперечення, зокрема через засоби масової інформації, злочинного характеру комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років в Україні, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму, поширення інформації, спрямованої на виправдання злочинного характеру комуністичного, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, діяльності радянських органів державної безпеки, встановлення радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідування учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, виготовлення та/або поширення, а також публічне використання продукції, що містить символіку комуністичного, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів.

Відповідно до п. 4 ст. 1 вказаного Закону символіка комуністичного тоталітарного режиму - це символіка, що зокрема включає:

а) будь-яке зображення державних прапорів, гербів та інших символів СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік у складі СРСР, держав так званої «народної демократії»: Народної Республіки Албанії (Соціалістичної Народної Республіки Албанії), Народної Республіки Болгарії, Німецької Демократичної Республіки, Народної Республіки Румунії (Соціалістичної Республіки Румунії), Угорської Народної Республіки, Чехословацької Соціалістичної Республіки, Федеративної Народної Республіки Югославії (Соціалістичної Федеративної Республіки Югославії) та соціалістичних республік, що входили до її складу, крім тих, що є чинними (діючими) прапорами або гербами країн світу;

б) гімни СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік чи їх фрагменти;

в) прапори, символи, зображення або інша атрибутика, в яких відтворюється поєднання серпа та молота, серпа, молота та п`ятикутної зірки, плуга (рала), молота та п`ятикутної зірки;

г) символіку комуністичної партії або її елементи;

ґ) зображення, пам`ятники, пам`ятні знаки, написи, присвячені особам, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), особам, які обіймали керівні посади у вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, органах влади та управління областей, міст республіканського підпорядкування, працівникам радянських органів державної безпеки всіх рівнів;

д) зображення, пам`ятники, пам`ятні знаки, написи, присвячені подіям, пов`язаним з діяльністю комуністичної партії, із встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім пам`ятників та пам`ятних знаків, пов`язаних з опором і вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури);

е) зображення гасел комуністичної партії, цитат осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), осіб, які обіймали керівні посади у вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, органах влади та управління областей, міст республіканського підпорядкування (крім цитат, пов`язаних з розвитком української науки та культури), працівників радянських органів державної безпеки всіх рівнів;

є) назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об`єктів топоніміки населених пунктів, підприємств, установ, організацій, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов`язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з`їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, пов`язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури);

ж) найменування комуністичної партії.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» пропаганда комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки визнається наругою над пам`яттю мільйонів жертв комуністичного тоталітарного режиму, націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму та заборонена законом.

Рішення про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам цього Закону приймає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.

Порядок прийняття рішень щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2015 року № 354 (далі - Порядок).

За правилами п.п. 3, 4 Порядку Мін`юст безпосередньо або через територіальні органи забезпечує постійний моніторинг відповідності найменування та/або символіки, матеріалів реєстраційної справи юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону.

Підставами проведення правової експертизи може бути, зокрема, ініціатива Мін`юсту.

Відповідно до п. 7 Порядку для проведення правової експертизи щодо невідповідності діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, її обласної, міської, районної організації або іншого структурного утворення, передбаченого статутом політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам Закону утворюється Комісія з питань дотримання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» (далі - Комісія).

Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Мін`юсті, склад та положення якої затверджуються наказом Мін`юсту.

Згідно з п.п. 15, 20, 21 Порядку за результатами правової експертизи щодо кожного об`єкта складається окремий правовий висновок про відповідність або невідповідність його діяльності, найменування та/або символіки вимогам Закону.

Правовий висновок про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки об`єкта правової експертизи вимогам Закону затверджується наказом Мін`юсту.

Рішення Мін`юсту оприлюднюється на його офіційному сайті та може бути оскаржено в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції правильно врахував, що наказ Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 вже був предметом оскарження в адміністративній справі № 826/15454/15 за позовом Комуністичної партії України до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову Комуністичної партії України було відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2016 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комуністичної партії України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року.

Заперечення ОСОБА_1 та Комуністичної парії України щодо законності наказу Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 буди також предметом дослідження у рамках справи № 826/15408/15 за адміністративним позовом Міністерства юстиції України до Комуністичної партії України про припинення діяльності політичної партії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року, що залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2022 року, позов Міністерства юстиції України було задоволено та припинено діяльність Комуністичної партії України, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 05 жовтня 1993 року, свідоцтво № 505, місцезнаходження: вул. Борисоглібська, 7, м. Київ.

Ухвалою Верховного Суду України від 12 липня 2022 року касаційну скаргу Комуністичної партії України на зазначені судові рішення було повернуто.

Колегія суддів враховує, що адміністративний позов ОСОБА_1 та Комуністичної партії України щодо оскарження наказу Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 було подано лише у липні 2019 року разом з клопотанням про поновлення строку звернення до суду. Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до суду позивачами дотримано.

Відповідач не звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року і не порушував питання щодо перевірки дотримання строку звернення до суду.

У свою чергу визначені ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 317 КАС України межі апеляційного перегляду не наділяють суд апеляційної інстанції перевіряти дотримання строку звернення до суду, якщо відповідні доводи та вимоги не заявлені в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів враховує, що у межах цієї справи ОСОБА_1 та Комуністичною партією України заявлена нова підстав позову про визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5, а саме - відсутність у ньому чітких формулювань, які б дали можливість встановити наявність факту порушення Комуністичною партією України Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Дослідивши наказ від 23 липня 2015 року № 1312/5, колегія суддів встановила, що застосовані у ньому формулювання є чіткими та узгоджуються з повноваженнями Міністерства юстиції України, передбаченими п. 20 Порядку та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Так, наказу Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5 було вирішено:

- затвердити Правовий висновок Комісії від 17 липня 2015 року № 1;

- визнати, що статут, найменування та символіка Комуністичної партії України не відповідають ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Як вже зазначалося, відповідно до п. 20 Порядку правовий висновок про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки об`єкта правової експертизи вимогам Закону затверджується наказом Мін`юсту.

У свою чергу ч. 4 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» передбачає, що рішення про невідповідність діяльності, найменування та/або символіки юридичної особи, політичної партії, іншого об`єднання громадян вимогам цього Закону приймає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державної реєстрації юридичних осіб, реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, громадських спілок, інших громадських формувань, у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.

Натомість підстави для визнання статуту, найменування та символіки Комуністичної партії України такими, що не відповідають ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» наведені безпосередньо у Правовому висновку Комісії від 17 липня 2015 року № 1.

Доводів із посиланням на відповідні норми права, які б вказували на те, що обґрунтування підстав для прийняття такого рішення підлягають викладенню також і в тексті наказу Міністерства юстиції України, позивачами не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено.

Позивачі зазначають, що згідно з п. 3 Правового висновку Комісії від 17 липня 2015 року № 1 статут та програма об`єкту правової експертизи орієнтує на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму. Наголошують на тому, що орієнтування на пропаганду та пропаганда є різними діями і орієнтування на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму не є забороненим за змістом Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Перевіряючи обґрунтованість зазначених доводів, колегія суддів враховує, що вимоги до змісту Правового висновку визначені в п. 16 Порядку. Згідно з пп. 3 п. 16 Порядку Правовий висновок складається, зокрема, із заключної частини, яка містить узагальнений висновок про відповідність або невідповідність діяльності, найменування та/або символіки об`єкта правової експертизи вимогам Закону з посиланням на його норми.

В п. 3 Правового висновку Комісії від 17 липня 2015 року № 1 зазначено, що статут та програма об`єкту правової експертизи орієнтує на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму та не відповідає ч. 1 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Таким чином п. 3 Правового висновку Комісії від 17 липня 2015 року № 1 містить узагальнений висновок про невідповідність статуту та програми Комуністичної партії України вимогам Закону з посиланням на його норми та відповідає пп. 3 п. 16 Порядку.

Наявність в п. 3 Правового висновку Комісії від 17 липня 2015 року № 1 також посилання на те, що статут та програма об`єкту правової експертизи орієнтує на пропаганду комуністичного тоталітарного режиму не нівелює висновок про те, що статут та програма об`єкту правової експертизи не відповідає ч. 1 ст. 3 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», не є істотним порушенням вимог пп. 3 п. 16 Порядку та не може бути самостійною і достатньою підставою для визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 23 липня 2015 року № 1312/5.

Заявлене позивачами клопотання про долучення висновку експерта за результатами семантико-текстуального дослідження № 42/20 від 27 березня 2020 року спрямоване на доведення перед судом різниці у змісті та значенні таких дій як «пропаганда» та «орієнтування на пропаганду», яка судом визнається і не потребує додаткового доказування.

У свою чергу клопотання про призначення мистецтвознавчої експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, допит свідків спрямовані на з`ясування обставин, які були предметом дослідження у рамках справи № 826/15454/15 за позовом Комуністичної партії України до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу.

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що підстави цього позову, на відміну від підстав позову у справі № 826/15454/15 та змісту заперечень у справі № 826/15408/15, зводяться до перевірки чіткості формулювань, використаних Міністерством юстиції України при видачі наказу від 23 липня 2015 року № 1312/5 та Комісією при складенні заключної частини Правового висновку Комісії від 17 липня 2015 року № 1.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачами клопотання в цілому є необґрунтованими і було правомірно відхилені судом першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що Комуністична партія України вчинила дії для приведення своїх документів у відповідність до вимог законодавства, однак Міністерство юстиції України 02 листопада 2016 року відмовило у проведенні державної реєстрації змін і доповнень до статуту Комуністичної партії України колегія суддів вважає необхідним зазначити, що обставини, на які посилаються скаржники, мали місце вже після прийняття Міністерством юстиції України наказу від 23 липня 2015 року № 1312/5 та, відповідно, не впливають на його законність.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та Комуністичної партії України.

Доводи апеляційної скарги позивачів не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 09 липня 2020 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Комуністичної партії України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Комуністичної партії України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

Є.В. Чаку