Справа № 214/4774/23
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4774/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., дослідивши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності та постанову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

-визнати протиправними дії Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області у відношенні ОСОБА_1 щодо неналежних: заснування, утворення, організацію; з`ясування обставин, порядку провадження, розгляду, відкритості в справі про адміністративне правопорушення; складання оформлення, змісту, оголошення, вручення, оприлюднення постанови по справі про адміністративне правопорушення;

- скасувати повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності та відповідну постанову.

Відповідно до ч.2 ст.171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву, суддя встановив, що вона подана без додержання вимог, встановлених ст. 161 КАС України.

Так, відповідно до вимог ст. 161 ч.3 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно поданого одночасно з позовною заявою клопотання, позивач вимагає звільнити його, на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, як учасника бойових дій.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пункт 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Конструкція пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в якому йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Таким чином, суд, вирішуючи питання наявності у позивача, який має статус учасника бойових дій, пільг щодо сплати судового збору, повинен з`ясувати, чи передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідне право, яке у спірних правовідносинах є порушеним і на захист якого подано позов.

Аналіз п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» в сукупності з ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій, не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Предметом позову, з яким звернувся ОСОБА_1 , є спір щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та паркування.

Натомість нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачені пільги учасникам бойових дій щодо звернення з позовами, які стосуються їхніх прав, не пов`язаних з вказаним статусом.

Таким чином, позивач в даному випадку не звільнений від сплати судового збору, оскільки спір щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та паркування, з приводу якого останній звернувся до суду, не порушує його права як учасника бойових дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання дій протиправними, скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності та постанови, не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист як учасника бойових дій. Тому підстав для звільнення ОСОБА_1 відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд не вбачає, у зв`язку з чим судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя («KREUZ v. POLAND» № 28249/95).

Таким чином, у порушення вимог ст. 4 ч.3 п.1 Закону України «Про судовий збір» позивачем до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач у своєму клопотанні про звільнення від сплати судового збору, посилається на практику Верховного суду.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що існує більш пізніша за часом практика Верховного суду та більш обгрунтованіша.

Так, у своїй ухвалі від 22 квітня 2021 року по справі N 700/301/20 ( провадження N 61-5407ск21), Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 545/1149/17 (провадження N 14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI, суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону N 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 (провадження N 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17 (провадження N К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».

Надаючи перевагу позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 22 квітня 2021 року по справі N 700/301/20 та постанові від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19, суд також бере до уваги наступне. Загальновідомою є та обставина, що звернення до суду завжди обумовлено порушення якихось прав особи. Тому, в статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка є с спеціальною і надає пільги учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, Героям України підкреслено, що особа, яка має такий статус звільняється від сплати судового збору, в тому випадку, якщо звертається за захистом прав, пов`язаних зі статусом учасника бойових дій, постраждалого учасника Революції Гідності, Героя України. Якщо б ці пільги стосувалися звернення до суду з приводу порушення будь-яких прав особи, таке згадування у наведеній нормі було б зайвим.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 161 КАС України, то згідно ч.1 ст.169 КАС України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків протягом 10 днів з дня вручення йому копії даної ухвали.

Якщо позивач усуне недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, позовна заява вважатиметься поданою в день її первинного подання до адміністративного суду та буде прийнята до розгляду в порядку, встановленому ст.171 КАС України.

Керуючись ст.ст. 161, 171 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності та постанову - залишити без руху та надати позивачеві 10-денний строк для усунення виявлених недоліків, який обчислювати з дня отримання ним копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Прасолов В.М.