Справа № 460/50978/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/50978/22 пров. № А/857/8052/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року (головуючий суддя Поліщук О.В., м.Рівне) у справі №460/50978/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

16.12.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, на підставі пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 викладене у п. 10 Протоколу № 146 від 21.07.2022 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Позов обґрунтовує тим, що відповідачем безпідставно відмовлено йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності (з ІІІ на ІІ) з підстав зміни групи інвалідності у понад дворічний термін. Прийняте відповідачем рішення Міністерства оборони України, в частині відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 10 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 21.07.2022 № 146. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок II (другої) групи інвалідності, поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням раніше виплаченої одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зміною групи інвалідності позивача у понад дворічний термін. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 25.04.2015.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 29.09.2020, позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 20.11.2020 № 238 ОСОБА_1 , звільненого наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 20.10.2020 № 161 відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас за пп. "б" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби у мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положенням про проходження громадянами України військової служби), визнано таким, що справи і посаду здав та з 20.11.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У довідці військово-лікарської комісії від 08.06.2015 № 1825 вказано: "Поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини".

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 15.01.2018 серія 12 ААБ № 025365 підтверджено, що з 27.10.2017 позивачу встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності.

17.07.2020 госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_4 за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_3 від 08.07.2020 № 746 проведено медичний огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до служби у високомобільних десантних військах, було встановлено: "Травма, Поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини", "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби". Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про хворобу № 972 від 03.08.2020.

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.09.2020 серія 12ААБ № 011607 підтверджено, що з 08.09.2020 позивачу встановлено ІІ (другу) групу інвалідності. Поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

24.06.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Рівненського об`єднаного міського ТЦК СП про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ (другої) групи інвалідності, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

28.06.2022 за вих. № 12/1/968 Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, на адресу директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, за наполяганням заявника, поданий висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який з 08.09.2020 визнаний особою з інвалідністю ІІ групи.

21.07.2022 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з протоколу засідання комісії від 21.07.2022 № 146, пункт 10.

У протоколі зазначено, що у п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 передбачено, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється. Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Не погоджуючись із пунктом 10 Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.07.2022 № 146 позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII).

Згідно з ст. 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (Закон № 2011-XII).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 1 ст. 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Положеннями ч. 2 ст. 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону № 2011-XII якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Згідно з ч. 8 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (Порядок № 975).

Абзацом 2 пункту 3 Порядку № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Пунктом 11 Порядку № 975 передбачені документи, які подаються уповноваженому органу військовослужбовцем, військовозобов`язаним та резервістом, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що первинним оглядом позивача у 2018 році встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із пораненням, так, пов`язаним із захистом Батьківщини, а з 08.09.2020 органом МСЕК встановлено позивачу інвалідність ІІ групи. Разом з тим, правовою підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є застосування відповідачем до спірних правовідносин положень п. 8 Порядку № 975.

Так, частина 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (2017 рік) містила наступну редакцію: "4. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Однак, апеляційний суд зауважує, що статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Колегія суддів звертає увагу на позицію Конституційного Суду України щодо гарантування статтею 46 Конституції України таких виплат, як одноразова грошова допомога, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 22.10.2020 № 12-р/2020, а саме: "одноразова грошова допомога є юридичним засобом соціального захисту , що надається державою у зв`язку із втратою ними працездатності, проте приписи частини першої статті 46 Конституції України не гарантують виплати одноразової грошової допомоги" (абз.2 пп.2.5 п. 2 мотивувальної частини). Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що в разі запровадження Законом одноразової грошової допомоги та фактичного перерахунку її розміру у зв`язку з погіршенням стану здоров`я особи відповідне законодавче регулювання порядку реалізації цього права має бути сумісним з Конституцією України, зокрема втілювати її засадничі цінності.

Крім того, статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати його ухвалення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Конституційний Суд України у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (справа про посилений соціальний захист військовослужбовців) 06.04.2022 № 1-р(II)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20) ухвалив: визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами; пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, вимога п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ зі змінами щодо повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності втратила чинність з 06.04.2022.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" від 29 липня 2022 року № 2489-IX (набрав чинності 25.08.2022) п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакцій, яка не містить часових обмежень щодо можливості виплати одноразової допомоги в разі встановлення вищої групи інвалідності, в залежності від дати первинного встановлення інвалідності.

При цьому, виходячи із пріоритетності норм Закону над підзаконними нормативно-правовими актами, колегія суддів зауважує, що п. 8 Порядку № 975, який дублює положення Закону № 2011-ХІІ, яке визнано неконституційним, не може застосовуватися до відповідних правовідносин.

Таким чином, станом на дату прийняття відповідачем спірного рішення (21.07.2022) були відсутні правові підстави обмежувати право особи на виплату одноразової допомоги в залежності від дати первинного встановлення інвалідності.

Апеляційний суд враховує, що як на момент прийняття оскаржуваного рішення так і на момент розгляду справи в суді першої інстанції, наявне Рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1-р(II)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), яким п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ визнано неконституційним.

З огляду на наведене, з врахуванням вказаних норм права та положень Конституції України, колегія суддів вважає, що п. 10 рішення відповідача оформленого протоколом від 21.07.2022 № 146 є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі № 460/50978/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний