Справа № 160/6242/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/6242/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року

у справі № 160/6242/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2023 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ) щодо відмови позивачці у нарахуванні та виплаті з 01.05.2022 доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Набережна перемоги, будинок 26, ) здійснити нарахування та виплату позивачці з 01.05.2022 року доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 160/6242/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено позивачці строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме:

- надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропущення;

- надати належним чином завірені докази на підтвердження наведених в позовній заяві обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з наданням їх копій для відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі № 160/6242/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачці.

Судом зазначено, що позивачка, звертаючись до адміністративного суду лише 29.03.2023 року, шляхом подання позовної заяви, порушила шестимісячний строк звернення до суду. Доказів, які б підтверджували поважні причини, що позбавляли позивачку можливості звернутись до суду з вказаним позовом до суду позивачкою не надано. Суд не знайшов підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та вважав за необхідне повернути позовну заяву позивачці.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі № 160/6242/23, як таку що винесена з порушенням норм процесуального права.

Скаржниця вказує, що вона дізналась про порушення своїх прав лише після оприлюднення постанови Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №420/2473/23, зі змісту якої встановила, що факт припинення щомісячної доплати до пенсії військовим пенсіонерам відповідно до постанови КМУ №713 після проведення їм перерахунку пенсії на виконання судового рішення, є протиправним. Зазначає, що право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою, і за жодних умов не може бути скасоване, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України. Звертає увагу, що право на пенсію підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати ч.1 ст.122 КАС України та при визначенні права позивачки на звернення до адміністративного суду керуватися строками, передбаченими зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Відповідно до ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За правилами ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про пропущення позивачкою строку звернення до суду зроблений судом без фактичного з`ясування характеру відносин, визначених спірними.

Поза увагою суду першої інстанції залишено те, що предмет спору у цій справі пов`язаний із захистом соціальних прав позивачки і стосується невиплати їй на її думку у повному обсязі пенсії, яка є складовою права на соціальний захист, закріпленого у Конституції України.

Висновок суду першої інстанції про застосування ч. 2 ст. 122 КАС України і обчислення встановленого цією нормою шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, є помилковим, таким, що фактично призводить до неможливості реалізувати позивачкою право на отримання пенсійної виплати в належному розмірі.

Як правильно зазначає скаржниця, пенсійні виплати за своєю суттю є джерелом існування та матеріальним інтересом особи, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Відповідно до статей 22, 64 Конституції України право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не може бути скасованим, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Вирішуючи питання з приводу застосування встановленого ч.2 ст. 122 КАС України строку звернення до адміністративного суду до спірних відносин, суд апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі в постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18, у якій Верховний Суд визначився, як застосовувати строки давності у сфері соціального захисту.

Як зазначив Верховний Суд у справі № 815/460/18, застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, статтею 46, а право на судовий захист, зокрема, - статтями 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення без розгляду позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Також Верховний Суд у справі № 815/460/18 зазначив, що процесуальний закон у частині визначення строків звернення до суду не містить особливостей стосовно спорів у сфері соціального захисту, зокрема, тих, що стосуються регулярних (щомісячних тощо) виплат, які держава в особі її уповноважених суб`єктів владних повноважень з власної вини протягом тривалого часу не виплачувала такій фізичній особі або виплачувала у неповному розмірі.

Водночас право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Протиправна невиплата пенсії в належному розмірі або протиправне невідновлення виплати пенсії, яке сталося з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України) може бути віднесене до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень відповідний орган Пенсійного фонду України протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його/її право на соціальних захист пенсійне забезпечення.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 листопада 2020 року у справі №815/460/18.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи положення ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, який призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вказані вище обставини залишив поза увагою, внаслідок чого передчасно дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Статтею 320 КАС України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу № 160/6242/23 належить направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 320, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі № 160/6242/23 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко