Справа № 160/9191/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2023 року Справа № 160/9191/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового стажу необхідного для призначення пільгової пенсії за Списком №1 наступних періодів: 12.09.1979р.-18.11.1981р., 21.11.1981р. 20.11.1983р., 21.12.1983р. 24.08.1988р., 29.08.1988р. -24.11.1988р., 14.12.1988р. 03.03.1998р., 12.08.2002р. 30.09.2007р., 01.11.2007р. 01.04.2008р, 02.06.2008р. 19.03.2009р., 16.04.2009р. 01.03.2011р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 наступні періоди роботи: 12.09.1979р.-18.11.1981р., 21.11.1981р. 20.11.1983р., 21.12.1983р. 24.08.1988р., 29.08.1988р. -24.11.1988р., 14.12.1988р. 03.03.1998р., 12.08.2002р. 30.09.2007р., 01.11.2007р. 01.04.2008р, 02.06.2008р. 19.03.2009р., 16.04.2009р. 01.03.2011р. до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням зарахованих пільгових періодів з дня призначення пенсії та виплатити заборгованість за попередні періоди з урахуванням вже виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком по Списку №1 (зі зниженням пенсійного віку) з 21.07.2016 року. В ході опрацювання інформації, отриманої від органу пенсійного фонду на чисельні звернення ОСОБА_1 , встановлено, що розмір його загального стажу обраховано у 33 роки 05 місяців 16 днів, в тому числі по Списку №1 06 років 00 місяців 17 днів. Поряд з цим, до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №1 протиправно не було зараховано періоди роботи: з 12.09.1979р.по 18.11.1981р., з 21.11.1981р. по 20.11.1983р., з 21.12.1983р. по 24.08.1988р., з 29.08.1988р. по 24.11.1988р., з 14.12.1988р. по 03.03.1998р., з 12.08.2002р. по 30.09.2007р., з 01.11.2007р. по 01.04.2008р, з 02.06.2008р. по 19.03.2009р., з 16.04.2009р. по 01.03.2011р. На думку позивача, така бездіяльність відповідача порушує право ОСОБА_1 на належний рівень пенсійного забезпечення.
Ухвалою суду від 04.05.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідач надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначає, що згідно наданих документів, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки 05 місяців 16 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 06 років 17 днів та за Списком №2 09 років 07 місяців 10 днів. Пільгові періоди роботи позивача, що підтверджені довідками від 15.05.2019 року №16.4/222, №16.4/223, які видані ПАТ «Дніпровський металургійний завод» були зараховані до пільгового стажу позивача, з огляду на що відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком по Списку №1 (зі зниженням пенсійного віку) з 21.07.2016 року.
В ході опрацювання інформації, отриманої від органу пенсійного фонду на чисельні звернення ОСОБА_1 , встановлено, що розмір його загального стажу обраховано у 33 роки 05 місяців 16 днів, в тому числі по Списку №1 06 років 00 місяців 17 днів.
Вважаючи протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування до його пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи з 12.09.1979р. по 18.11.1981р., з 21.11.1981р. по 20.11.1983р., з 21.12.1983р. по 24.08.1988р., з 29.08.1988р. по 24.11.1988р., з 14.12.1988р. по 03.03.1998р., з 12.08.2002р. по 30.09.2007р., з 01.11.2007р. по 01.04.2008р, з 02.06.2008р. по 19.03.2009р., з 16.04.2009р. по 01.03.2011р., позивач звернувся до суду за захистом свої прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається:
1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №1 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993р. №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз вищенаведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
З копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 24.09.1979 року наданої до суду видно, що ОСОБА_1 у період з 12.09.1979р. по 18.11.1981р. працював на посадах учня електромонтера та електромонтера з ремонту електроустаткування у ПАТ «Дніпровський металургійний завод» (Список №2); з 21.11.1981р. по 20.11.1983р. проходив службу у лавах Радянської армії; з 21.12.1983р. по 24.08.1988р., з 29.08.1988р. по 24.11.1988р. та з 14.12.1988р. по 31.12.1991р. працював на посаді електромонтера з ремонту електроустаткування у ПАТ «Дніпровський металургійний завод» (Список №2); з 01.01.1992р. по 03.03.1998р. працював на посаді електромонтера з ремонту електроустаткування у ПАТ «Дніпровський металургійний завод» (Список №1); з 12.08.2002р. по 30.09.2007р. працював на посаді електрика у ТОВ «Науково-виробнича фірма «Енком»; з 01.11.2007р. по 01.04.2008р. працював на посаді зварювальника у ТОВ «Металоіндустрія Плюс»; з 02.06.2008р. по 19.03.2009р. працював на посаді слюсаря-збирача металоконструкцій у ПП «Стальстройінвест»; з 16.04.2009р. по 01.03.2011р. працював на посаді слюсаря-збирача у ФОП ОСОБА_2 .
Також, згідно копій довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» №16.4/222 та №16.4/223 від 15.05.2019 року вбачається, що з 01.01.1980р. по 18.11.1981р., з 21.12.1983 по 24.08.1988р., з 14.12.1988 по 31.12.1991р. ОСОБА_1 працював на посадах віднесених до Списку №2 та з 01.01.1992р. по 10.03.1994р., з 11.03.1994р. по 11.04.1995р., з 12.04.1995р. по 14.11.1995р., з 15.11.1995р. по 03.03.1998р. ОСОБА_1 працював на посадах віднесених до Списку №1.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що періоди роботи позивача з 12.09.1979р. по 18.11.1981р., з 21.11.1981р. по 20.11.1983р., з 21.12.1983р. по 24.08.1988р., з 29.08.1988р. по 24.11.1988р., з 14.12.1988р. по 31.12.1991р. не підлягають зарахуванню до його пільгового стажу по Списку №1 , оскільки останні віднесені до Списку №2.
В свою чергу, позивачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами того факту, що вищевказані періоди роботи беззаперечно відносяться до Списку №1, тоді як матеріалами справи підтверджено, що періоди з 12.09.1979р. по 18.11.1981р., з 21.11.1981р. по 20.11.1983р., з 21.12.1983р. по 24.08.1988р., з 29.08.1988р. по 24.11.1988р., з 14.12.1988р. по 31.12.1991р. відносяться до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Що стосується періодів роботи позивача з 01.01.1992р. по 10.03.1994р., з 11.03.1994р. по 11.04.1995р., з 12.04.1995р. по 14.11.1995р., з 15.11.1995р. по 03.03.1998р., то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що останні, як вбачається із трудової книжки ОСОБА_1 та довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» №16.4/222 та №16.4/223 від 15.05.2019 року, віднесені до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Поряд з цим, відповідачем, згідно наявної в матеріалах справи копії витягу з Форми РС-право ППВП ПФУ, не зараховано до пільгового стажу по Списку №1 саме періоди роботи позивача з 01.01.1994р. по 14.01.1994р., з 16.03.1994р. по 31.03.1994р., з 13.04.1994р. по 30.04.1994р., які згідно довідок ПАТ «Дніпровський металургійний завод» №16.4/222 та №16.4/223 від 15.05.2019 року належать до пільгового стажу по Списку №1.
З огляду на що, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 01.01.1994р. по 14.01.1994р., з 16.03.1994р. по 31.03.1994р., з 13.04.1994р. по 30.04.1994р. до пільгового стажу по Списку № 1.
Що стосується періодів роботи ОСОБА_1 з 12.08.2002р. по 30.09.2007р., з 01.11.2007р. по 01.04.2008р., з 02.06.2008р. по 19.03.2009р., з 16.04.2009р. по 01.03.2011р., то з цього приводу слід зазначити, що ані з трудової книжки позивача, ані з наданих до матеріалів справи доказів не вбачається, що означені періоди роботи позивача віднесені до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При цьому, суд звертає увагу на те, що одного лише твердження позивача про пільговість посад, які він займав у періоди з 12.08.2002р. по 30.09.2007р., з 01.11.2007р. по 01.04.2008р., з 02.06.2008р. по 19.03.2009р., з 16.04.2009р. по 01.03.2011р. недостатньо для зарахування цих періодів до пільгового стажу по Списку №1.
Таким чином, суд не вбачає підстав для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 12.08.2002р. по 30.09.2007р., з 01.11.2007р. по 01.04.2008р., з 02.06.2008р. по 19.03.2009р., з 16.04.2009р. по 01.03.2011р. до пільгового стажу останнього по Списку №1.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 наступних періодів: з 01.01.1994р. по 14.01.1994р., з 16.03.1994р. по 31.03.1994р., з 13.04.1994р. по 30.04.1994р., зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 наступні періоди: з 01.01.1994р. по 14.01.1994р., з 16.03.1994р. по 31.03.1994р., з 13.04.1994р. по 30.04.1994р.та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням включення до пільгового стажу за Списком № 1 вищезазначених періодів роботи з дати її призначення 21.07.2016 року.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає сума 536,80 грн., сплата яких підтверджується квитанціями від 01.09.2022 року та від 21.04.2023 року, які містяться в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 наступних періодів: з 01.01.1994р. по 14.01.1994р., з 16.03.1994р. по 31.03.1994р., з 13.04.1994р. по 30.04.1994р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 наступні періоди: з 01.01.1994р. по 14.01.1994р., з 16.03.1994р. по 31.03.1994р., з 13.04.1994р. по 30.04.1994р. та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням включення до пільгового стажу за Списком № 1 вищезазначених періодів роботи з дати її призначення 21.07.2016 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 06.07.2023 року.
Суддя І.О. Лозицька