Справа № 340/3951/23
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/3951/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі Позивач) до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (також Відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через свого представника адвоката Коробєйнікова А.В.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Відповідача та зобов`язати його закінчити виконавче провадження № 68570613 від 09.02.2022 року про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що одночасне стягнення з боржника виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця за виконання одного і того ж судового рішення тягне за собою додаткові витрати та може розглядатися як накладення непропорційного і надмірного тягаря на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване ст.41 Конституції України і ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.

Відповідач подав до суду відзиві на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позову, оскільки підстав для невиконання постанови державного виконавця про стягнення з боржника (Позивача у справі) виконавчого збору немає (а.с.30-32).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи убачається, що на виконанні у Відповідача перебувало виконавче провадження №55758829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-380/10 від 09.09.2010, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ АБ "Укргазбанк" від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитом 39532,52 дол. США, заборгованість за процентами 523,13 дол. США, прострочена заборгованість за процентами 1793,65 дол. США, пеня за простроченими процентами 944,97 грн., а всього 41849,30 дол. США та 944,89 грн.; судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250,00 грн..

13.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55758829 з примусового виконання виконавчого листа № 2-380/10, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 09.09.2010, та стягнення з боржника (Позивача) виконавчого збору у розмірі 76272,36 грн. (а.с.86-87).

04.03.2019 державним виконавцем в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника (Позивача) виконавчого збору в розмірі 76272,36 грн. (а.с.96).

12.01.2022 стягувачем (ПАТ АБ"Укргазбанк") подано заяву про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.212).

04.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без подальшого виконання (а.с.215).

09.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68570613 з примусового виконання постанови № 55758829, виданої 04.03.2019 Подільським ВДВС у м. Кропивницькому ГТУЮ у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави залишку виконавчого збору в розмірі 76272,36 грн.. Залишок виконавчого збору станом на 04.02.2022 складає 67472,68 грн. (а.с.35).

Як повідомив представник Відповідача, стягнення по даному виконавчому документу проводилось із заробітної плати Позивача до прийняття 15.03.2023 р. Закону України "Про внесення зміни до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №2129-ХІ.

06.04.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71492705 з примусового виконання виконавчого листа № 2-380/10 від 09.09.2010, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, та стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 95031,49 грн. (а.с.75-77).

30.05.2023 представник Позивача звернувся до Відповідача із заявою, в якій з метою недопущення подвійного стягнення виконавчого збору, просив закінчити виконавче провадження № 68570613 (а.с.13).

За результатами розгляду заяви Відповідач листом від 06.06.2023 № 39185/30.22-25/9 повідомив про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження № 68570613 (а.с.7-8).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ), статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На виконання положень статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з п.п. 1, 5 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ, виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, за змістом частини 2 статті 27 Закону № 1404-VIII сума виконавчого збору обчислюється саме від суми, що підлягає примусовому стягненню з боржника та передачі стягувачу за виконавчим документом.

На виконання частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

У відповідності до частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII визначено перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, а саме: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 6 статті 27 Закону № 1404-VIII у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Приписами ст.ст.40, 42 Закону №1404-VІІІ визначено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Так, вимогами частини 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У силу приписів ч. 4 ст. 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Однією з підстав, визначених ч. 3 ст. 40 Закону України № 1404-VIII, за наявності якої державний виконавець приймає постанову про стягнення виконавчого збору, якщо виконавчий збір не стягнуто, є закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

При цьому стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання.

Разом з цим, примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, може здійснювати приватний виконавець, зокрема, за заявою стягувача. Під час примусового виконання рішень приватний виконавець може вчиняти заходи, визначені у статті 10 Закону № 1404-VIII.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (частина 3 статті 45 Закону №1404-VІІІ).

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначені в Законі України № 1403-VIII від 02.06.2016 року "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII).

Згідно зі ст. 31 Закону № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1)фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина 6 статті 31 Закону № 1403-VIII).

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) частина 7 статті 31 Закону № 1403-VIII.

На виконання статті 31 Закону № 1403-VIII постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Пунктом 19 Порядку № 643 визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Відтак, основна винагорода це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі, пропорційному до фактично стягнутої суми. Право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Таким чином, стягувачу надано право самостійно обирати спосіб виконання судового рішення крім випадків, встановлених законом, яке полягає, зокрема, у можливості стягувача самостійно, на власний розсуд або звернутись до державного виконавця, або обрати приватного виконавця та співпрацювати із ним відповідно до договірних умов.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 29.01.2021 у справі № 640/13434/19.

При цьому, слід зазначити, що у разі звернення стягувача до приватного виконавця для реалізації права на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання, передбаченого пунктом 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII, виникає ситуація, в якій боржник має сплатити і винагороду приватному виконавцю за постановою приватного виконавця про стягнення основної винагороди і виконавчий збір за постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Разом з цим, пунктом 1 частини 1статті 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.

З аналізу вищенаведеної норми слідує, що законодавець чітко передбачив можливість стягнення з боржника лише одного з видів коштів виконавчого провадження.

Крім того, згідно до пункту 5 статті 27 Закону № 1404-VIII у разі виконання рішення приватним виконавцем виконавчий збір не стягується.

Слід зазначити, що розглядаючи питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа, Верховний Суд у постанові від 21 липня 2022 року по справі № 320/6215/19 вказав, що Закон № 1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Так, з одного боку, Закон не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

Натомість з іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні в державного виконавця.

Так, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження, серед іншого, здійснюється з дотриманням такої засади як справедливість.

Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягаря на боржника, що зачіпає його право власності.

Така невизначеність законодавчого регулювання окреслених правовідносин має наслідком потребу застосування аналогії закону (права).

Отже, виконавче законодавство не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Це право залежить від того, чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

На противагу цьому, виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа.

Так, частиною 8 ст.27 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Як встановлено судом з матеріалів справи, у ВП № 55758829 державним виконавцем здійснювалось примусове виконання виконавчого листа № 2-380/10 від 09.09.2010 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, в межах якого винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 76272,36 грн. (а.с.96).

12.01.2022 на адресу Відповідача надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання в порядку п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII (а.с.212).

04.02.2022 державний виконавець, враховуючи наведене та керуючись п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII, виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.215).

09.02.2022 державним виконавцем було винесено постанову №68570613 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови №55758829 від 04.03.2019, виданої Подільським ВДВС у м. Кропивницькому ГТУЮ у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави залишку виконавчого збору в розмірі 76272,36 грн.. Залишок виконавчого збору станом на 04.02.2022 складає 67472,68 грн. (а.с.35).

Також, як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2023 приватним виконавцем Золотарьовою Т.В було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71492705 з примусового виконання виконавчого листа № 2-380/10 від 09.09.2010, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, та стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 95031,49 грн. (а.с.75-77).

Таким чином, на час розгляду даної справи наявні два виконавчі провадження предметом яких, окрім іншого, є стягнення з Позивача виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-380/10, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 09.09.2010, що за своєю суттю є стягненням подвійної суми, що не передбачено чинним законодавством.

Водночас, правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на вжиті у частині 8 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" часові маркери для її застосування, то застосування аналогії закону до правовідносин дозволяє виснувати те, що право на захист виникає з дня відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з виконання того самого документа, який раніше був на виконанні у державного виконавця.

Окрім того, строк на оскарження у такому випадку пов`язується не з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору, а з діями державного виконавця щодо стягнення такого виконавчого збору, вчиненими після відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження з виконання того ж самого виконавчого листа.

Отже, враховуючи положення частини восьмої статті 27, частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", до способів судового захисту у подібних ситуаціях можна віднести, серед іншого, визнання дій, бездіяльності протиправними; зобов`язання закінчити виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору. Способи такого роду не суперечать закону, є адекватними обставинам та здатні забезпечити ефективний захист права боржника на припинення стягнення з нього виконавчого збору.

Даний підхід до правозастосування дає змогу подолати невизначеність законодавчого регулювання, не атакувавши конвенційні й конституційні права особи та знайшовши справедливий баланс прав й інтересів учасників виконавчого провадження на основі волі законодавця, закладеної у нормі, що регулює подібні суспільні правовідносини.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом Позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн. (а.с.4), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не закінчення виконавчого провадження № 68570613 з примусового виконання постанови № 55758829 від 04.03.2019, виданої Подільським відділом державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Зобов`язати Подільський відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження № 68570613 з примусового виконання постанови № 55758829 від 04.03.2019, виданої Подільським відділом державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ().

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене сторонами до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО