Справа № 450/1144/23
Суддя: Добош Н. Б.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1144/23 Провадження № 2-а/450/46/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача Жиравецький Т.М. звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, в якому просить: поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення; скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6556202 від 17.02.2023 року; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в діях особи складу зазначеного правопорушення; судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2023 року поліцейським 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Козаком Степаном-Ростиславом Руслановичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6556202, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400, 00 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 16.02.2023 року о 23:00 год., рухаючись на транспортному засобі HONDA ACCORD д.н.з. НОМЕР_1 по дорозі Західний обхід м. Львова, 4 км. 800 м., не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб реагувати на її зміну, внаслідок чого з`їхав з дороги, також керував, будучи позбавленим права керування ТЗ Франківським районним судом м. Львова 07.04.2022 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України (керування транспортним засобом особою, позбавленою керування транспортним засобом) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вказує, що дана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства, порушує законні права та інтереси особи. Вказане мотивує тим, що в оскаржуваній постанові вказано, що строк оскарження за ст. 289 КУпАП роз`яснено та з правами ОСОБА_1 ознайомлений (відомості щодо факту ознайомлення із правами зазначено працівником поліції рукописним текстом). Однак, додає, що працівник поліції жодним чином не пояснював ОСОБА_1 права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо права на захист (права на правову допомогу), а також на можливість та строк оскарження, тобто працівником поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 прав та обов`язків, включаючи і право на правову допомогу, що виключає правомірність прийняття оскаржуваної постанови. У вказаній Постанові рукописним текстом зазначалось «від підпису відмовився», проте ОСОБА_1 не пропонувалась працівником поліції можливість отримання відповідної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відтак, зазначені відомості не відповідають фактичним обставинам справи. Крім цього, працівник поліції заповнив постанову у своєму службовому автомобілі, що позбавило права ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду справи та виключило можливість надання пояснень з приводу ситуації, що склалася. Наведені дії є прямим порушенням приписів статті 268 КУпАП, відповідно до якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи в даному випадку відбувався на місці стоянки транспортного засобу. До того ж, ОСОБА_1 було заявлено клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, зокрема фактичними даними щодо вчинення ним правопорушення та доказами вчинення такого. Водночас, працівники поліції повідомили, що з будь-якими доказами у справі ОСОБА_1 повинен знайомитися у суді. Вказана інформація не відповідає дійсності, адже саме працівники поліції були уповноважені розглядати дану справі про адміністративне правопорушенні і саме вони повинні були забезпечити ОСОБА_1 право на ознайомлення із матеріалами справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в тому числі щодо факту керування транспортним засобом, оскільки відповідного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, а в оскаржуваній постанові серії ЕАС № 6556202 від 17.02.2023 року не зазначено будь-яких доказів, які б зафіксували правопорушення. Відтак вказує, що оцінка доказів в даній ситуацій не було ґрунтована на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови. Отже, вказує про те, що оскаржувана постанова суперечить вимогам чинного законодавства та була прийнята із порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Щодо поновлення пропущеного строку, представник позивача вказує, що оскаржувану Постанову серії ЕАС № 6556202 від 17.02.2023 року було винесено 17 лютого 2023 року. Проте, таку в день її винесення не було надано Позивачу, а відтак Позивач не міг знати ні про її зміст, ні про суть порушення під час притягнення його до адміністративної відповідальності. Для з`ясування всіх обставин справи адвокатом Жиравецьким Т.М. було надіслано адвокатський запит від 24.02.2023 року до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції. 01 березня 2023 року адвокат Жиравецький Т.М. отримав відповідь на адвокатський запит від 01.03.2023 року, до якого була додана оскаржувана Постанова серії ЕАС № 6556202 від 17.02.2023 року. Отже, враховуючи те, що оскаржувана постанова в день її винесення не надавалась і була отримана представником позивача 01 березня 2023 року, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 121 КАС України просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та поновити пропущений строк. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача скерував на адресу суду відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Вказане мотивує тим, що 17.02.2023 року, близько о 23 год. 00 хв., на дорозі Західний обхід м. Львова,4 км. 800 м., позивач, керуючи транспортним засобом HONDA ACCORD д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, внаслідок чого з`їхав з дороги. В ході перевірки документів Інспектор Управління виявив, що Позивач керував ТЗ, будучи позбавленим права керування строком на 1 рік Франківським районним судом м. Львова від 07.04.2023 року, чим порушив п. 2.1 "а" ПДР України. Зазначає, що вказана постанова є законною та не підлягає скасуванню, а твердження позивача спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності. Вказане мотивує тим, що Інспектор чітко спостерігав факт допущення Позивачем порушення вимог ПДР, тому як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення порушення, що було здійснено шляхом зупинки ТЗ з дотриманням вимог ч. 3 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Вказує, що відповідно до вимог п. 2.1 а ПДР України, водій механічного ТЗ повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В ході спілкування та перевірки особи позивача по єдиній телекомунікаційній системі бази даних Національної поліції інспекторами було встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 07.04.2022 року у справі № 465/64/22, позивач позбавлений права керування ТЗ на один рік, тому постанова є законною. Факт керування ТЗ підтверджує сам позивач, вказуючи, що здійснив рух транспортним засобом 17.02.2023 року. Щодо доказів вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення, звертає увагу на те, що строк зберігання відеозаписіів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових ТЗ, БпЛА становить 30 діб,у зв`язку з чим відеозапис не є збереженим. Управлінню патрульної поліції не було відомо, що позивач буде звертатись до суду з позовом та про необхідність збереження відеозапису з відео реєстраторів того дня. Додає те, розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає п. 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року, з дотриманням вимог п. 9, а саме було оголошено, яка справа розглядається, з посиланням на пункти ПДР України, роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Про те, що позивач був ознайомлений з правами та обов`язками, однак від підпису відмовився, свідчить запис Інспектора Управління у постанові. У постанові також зазначено, що від отриманні її копії позивач відмовився, тому така відповідно до вимоги ст. 285 КУпАП була надіслана йому поштовим відправленням. Про це свідчить запис із зазначенням вихідного номера рекомендованого повідомлення № 1510 від 17.02.2023 року. Тобто, Інспектор мав всі законні підстави для винесення оскаржуваної постанови, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Таким чином, постанова у справі про адміністративане правопорушення є обгрунтованою, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством. Окрім того, просить поновити строк на подання відзиву, пропущений із поважних причин у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану. На підставі наведеного, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Представником позивача на адресу суду було скеровано відповідь на відзив, у якій представник просить задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та відмовити у клопотанні представника відповідача щодо поновлення пропущеного строку на подання відзиву. Вказане мотивує тим, що твердження, наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та необгрунтованими. Вказує на те, що на підтвердження викладених у відзиві обставин представником відповідач не було надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів, чим порушено обов`язок доказування, визначений ч. 2 ст. 77 КАС України. Оскаржуваня постанова, яка є рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнята всупереч встановленому законом порядку, під час її винесення взагалі не досліджувался обставини справи та будь-які фактичні дані. ОСОБА_1 як особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності не було надано можливості надати пояснення по справі, скористатися правовою допомогою, невірно встановлено та оцінено дані щодо наявності складу адміністративного правопорушення, не було надано можливості ознайомитися із матеріалами справи, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови. Додає про те, що рішення суб`кта владних повноважень повинно бути обгрунтованим на момент його прийняття. Щодо клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву, вказує, що в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного від 02.06.2023 року у справі № 240/23745/21 зазначено, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причини. пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку; сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставною для поновлення процесуального строку. Додає те, що відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на подання відзиву у справі, відтак слід відмовити відповідачеві у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву у справі. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

14.03.2023 року ухвала про залишення позовної заяви без руху; 21.03.2023 року клопотання представника позивача про усунення недоліків; 22.03.2023 року ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; 03.04.2023 року ухвала про відкладення розгляду справи; 05.04.2023 року клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача; 19.04.2023 року заява представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача; 19.04.2023 року ухвала про заміну первісного відповідача; 15.05.2023 року заява представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача; 31.05.2023 року відзив на позовну заяву; 08.06.2023 року відповідь на відзив.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить в задоволенні позовних вимог відмовити, з мотивів викладених у такому, та просить розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6556202 від 17.02.2023 року, винесеною поліцейським 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Козаком Степаном-Ростиславом Руслановичем, Дзвінник Ю.М. 16.02.2023 року о 23:00 год., рухаючись на транспортному засобі HONDA ACCORD д.н.з. НОМЕР_1 по дорозі Західний обхід м. Львова, 4 км. 800 м., не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб реагувати на її зміну, внаслідок чого з`їхав з дороги, також керував, будучи позбавленим права керування ТЗ Франківським районним судом м. Львова 07.04.2022 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регулюються ст. 286 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Як вбачається з ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами. Випадки, коли протокол не складається, передбачено ст.258 КУпАП.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено виключний перелік, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а саме, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122-2, ч.ч. 2,3 ст. 132-1, ст. 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити дані про суть правопорушення, викладення всіх обставин вчинення правопорушення, що отримані на підставі сукупності досліджених доказів.

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1 "а" Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу. Тобто, відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення постанови шляхом доведення порушення належними та допустимими доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, що підтверджується текстом самої постанови, що оскаржується - графа 7 постанови, така не заповнена, записи у ній відсутні, що свідчить про те, що поліцейський 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Козак С.-Р.Р. власним підписом засвідчив той факт, що до постанови не додано доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та фактичних обставин справи.

Позивачем заперечується також факт керування транспортним засобом, зазначає, що відсутні докази, що ОСОБА_1 як водій керував транспортним засобом і був зупинений в процесі руху.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» міститься у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, а саме, це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїх ходом чи за допомогою буксирування.

Також визначення терміну згадано в рішенні Верховного суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року, а саме, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачаєв икористання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, однак до нього не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту керуванням ОСОБА_1 зазначеним транспорнтим засобом та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ст. 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції Україниусі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведе, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Однак, представником відповідача у відзиві на позовну заяву в підтвердження зазначених обґрунтувань не надано жодних доказів, передбачених статтею 251 КУпАП, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позиція щодо застосування норм права при розгляді справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а. За ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній постанові встановлено, що, оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху. Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо). Наявність лише постанови про притягнення до відповідальності не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З урахуванням викладеного, при розгляді даної справи суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підтверджено недотримання позивачем Правил дорожнього руху України, а відповідно факту вчинення ним правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУАП з урахуванням, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи (ст. 62 Конституції України), судом не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, копію оскаржуваної постанови, представник позивача на адвокатський запит від 24.02.2023 року, отримав 01.03.2023 року, а адміністративний позов подано до суду 10.03.2023 року, а тому, суд приходить до висновку, що строк на оскарження постанови підлягає поновленню, оскільки такий був пропущений позивачем з поважних причин.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 246, 250, 286, 289 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕАС № 6556202 від 17.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6556202 від 17.02.2023 року про притягненн ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, по факту, що мав місце 17.02.2023 року,- закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 536, 80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області, 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, Львівська область.

Повний текст судового рішення складено 30.06.2023 року.

СуддяН. Б. Добош