Справа № 120/844/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/844/23

06 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, орган ДВС) у якому (з уточненням позовних вимог від 10.02.2023) просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 16.10.2014 №44446966 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 70615623, які полягають у визначенні розміру мінімальних витрат виконавчого провадження відповідно до постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.12.2022 у виконавчому провадженні №70615623;

- зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження №70615623.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 16.10.2014 № 44446966 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №70615623, які полягають у визначенні розміру мінімальних витрат виконавчого провадження відповідно до постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.12.2022 у виконавчому провадженні №70615623.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №70615623.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 5368,00 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати 5000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

21 червня 2023 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перегляд постанови суду апеляційної інстанції від 03 квітня 2023 року за нововиявленими обставини.

Заява обґрунтована тим, що Однак 24.04.2023 на запит державного виконавця про рух коштів по рахункам боржника ОСОБА_1 надійшла відповідь АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/491 -БТ від 13.04.2023 про рух коштів по рахункам відкритим у відповідному банку. Згідно наданої виписки по рахункам: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , встановлено, що приватним виконавцем Собчуком В.В. 11.01.2023 повернуто на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 116404,22 грн. як надлишково стягнуті кошти по виконавчому провадженні №70645860.

Відповідні обставини стали відомі державному виконавцю Відділу лише 25.04.2023 із відповіді АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/491 -БТ від 13.04.2023, яка надійшла до Відділу примусового виконання рішень 24.05.2023 про що свідчить вхідний штамп Відділу № 2207/4.1- 20 від 24.04.2023 та резолюція начальника Відділу від 25.04.2023. Отже строки подання заяви про перегляд рішення передбачені статтею 363 КАС України не пропущені.

Заявник вказує, що основним аргументом адміністративного позову та апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 було його посилання на копію меморіального ордеру № @2РІ251432 від 04.01.2023 про перерахунок коштів в сумі 166904,22 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця та довідкою № 9 від 04.01.2023 рокуприватного виконавця Собчука В.В. згідно якої на депозитний рахунок надійшли кошти в сумі 166904,22 грн., яких достатньо для задоволення основної винагороди ПВ та витрат виконавчого провадження АСВП № 70645860.

Отже, постановою приватного виконавця № 70645860 від 04.01.2023(копія міститься в матеріалах судової справи) про стягнення з боржника основної винагороди визначено винагороду в сумі 166404,22 грн.

Однак, відповідно до нових встановлених обставин вбачається, що приватний виконавець стягнув з боржника лише 50000 грн. винагороди та 500 гривень витрат виконавчого провадження. А зазначені обставини дають підстави стверджувати, що з невідомих причин приватний виконавець безпідставно повернув боржнику кошти в сумі 116404,22 грн. які були передбачені для сплати винагороди.

Таким чином враховуючи вищевикладене приватним виконавцем не стягнуто основна винагорода приватного виконавця в сумі 166404,22 грн. визначеному постановою № 70645860 від 04.01.2023, що й слугувало підставою звернення до суду з даною заявою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виходячи з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що стаття 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює перелік вичерпних підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Тобто, судове рішення, яке набрало законної сили, зокрема може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Згідно ч. 4 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Тобто, докази, що не були оцінені судом апеляційної інстанції щодо обставин, на які посилається заявник в своїй заяві, не можуть визнаватися нововиявленими.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року за № 7 "Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" зазначено, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження.

Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, від 26.02.2020 у справі №800/578/17.

Так, з матеріалів справи встановлено, що станом на момент розгляду даної справи ОСОБА_1 відповідно до меморіального ордеру №@2РІ251432 від 04.01.2023 про перерахунок коштів в сумі 166904,22 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця та довідки №9 від 04.01.2023 року на депозитний рахунок було перераховано кошти в сумі 166904,22 грн., яких достатньо для задоволення основної винагороди ПВ та витрат виконавчого провадження АСВП №70645860.

Водночас, як зазначено заявником при поданні заяви про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами приватним виконавцем Собчуком В.В. стягнуто з боржника лише 50000 грн. винагороди та 500 гривень витрат виконавчого провадження, та повернуто боржнику кошти в сумі 116404,22 грн. які були передбачені для сплати винагороди.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені в заяві обставини не є нововиявленими в розумінні статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, адже, як то встановлено положеннями Закону України "Про виконавче провадження" ОСОБА_1 були сплачені кошти по виконавчому провадженні №70645860.

Що стосується доводів заявника щодо правомірності дій приватного виконавця (частковому поверненню коштів сплаченої винагороди), як вчинених приватним виконавцем уже після винесення рішення про перегляд якого і ставиться питання заявником, то вирішення такого питання можливе в іншому порядку та поза межами даної справи. Наведені ж заявником обставини, у даній справі за даних обставин, не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

У пункті 33 рішення у справі "Христов проти України" (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 43).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зауважує, що ключові аргументи заяви отримали достатню оцінку.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слід відмовити в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі №120/844/23, оскільки підстави наведені в заяві Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не є нововиявленими обставинами, в розумінні положень п.1 ч.2 ст. 361 КАС України.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.