Справа № 280/2781/23
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Справа № 280/2781/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вулиця Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385)

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2022 № 44 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та згідно з поданою заявою від 26.01.2022;

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно із пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та згідно з поданою заявою від 26.01.2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи: з 22.06.1993 по 05.11.1993; з 04.11.1993 по 05.09.1994 та з 16.11.1994 по 17.07.1995, з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 26 січня 2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що його загальний трудовий стаж роботи на день подачі заяви про призначення пенсії становить 25 років 7 місяців 15 днів, однак зарахований йому страховий стаж становить 23 років 09 місянів 28 днів. Зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Вважає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Стверджує, що при наявності у нього трудової книжки та відповідних записів у ній, вимога надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством на якому позивач працював на підставі первинних документів за час виконання роботи, для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи, абсолютно безпідставна та незаконна. Вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні йому дострокової пенсії за віком та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні мені пенсії від 01.02.2022 № 44 є такими, що суперечать чинному законодавству, та не відповідають критеріям правомірності дій і рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому є протиправними. На підставі чого, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 24.05.2023 (вх. № 21039), зазначає, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області були відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів стажу роботи по наданій трудовій книжці згідно Закону № 1058. Вказує, що долучені позивачем до позовної заяви довідки до заяви про призначення пенсії не надавались та відповідно не розглядались. Таким чином, виходячи з вищезазначеного вважає, що дії зазначеного відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Також, вказує, що позивачем не наведено доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду вважаємо, що вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Просить у позові відмовити.

Відповідач 2 позовну заяву не визнав, у відзиві від 15.05.2023 вх. № 19452 посилається на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, розглянувши заяву та додані до неї документи, 01.02.2022 прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії за №44 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років, в наявності згідно розрахунку стажу лише 23 роки 09 місяців 28 днів. Вказує, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки з 22.06.1993 по 05.11.1993, оскільки відсутня інформація про підстави прийняття та звільнення з роботи, з 04.11.1993 по 05.09.1994, оскільки запис про звільнення завірений печаткою, на якій неможливо ідентифікувати підприємство, з 16.11.1994 по 17.07.1994, оскільки дата видачі наказу на звільнення перевищує дату звільнення з роботи на календарний рік, тобто ці записи внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок. Вважає, що Головним управлінням правомірно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу відносно ОСОБА_1 спірного періоду роботи, у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто позивач не добросовісно використала своє право на належне пенсійне страхування. Також зазначає, що позивачем пропущено строки позовної давності без поважних на те підстав, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду відповідно до ст. 240 КАСУ. Просить у позові відмовити.

У відповідях на відзиви вх. № №24777 та 24779 від 14.06.2023 позивач зазначає, що твердження відповідача не відповідають дійсності тому що у позовної заяві позивач зазначив що про рішення ГУ ПФУ в Одеській області за № 44 від 01.02.2022 про відмову у призначенні пенсії, позивачу стало відомо лише 07.04.2023 з відповідного повідомлення відділу обслуговування громадян № 7 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області, а тому він вважає що звернувся до суду в межах строку позовної давності. Вказує, що лист ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.02.2022 за № 0800-0210-8/10019 про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії раніше або разом з відзивом відповідача взагалі не отримував.

Ухвалою суду від 08.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2781/23. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 21 квітня 2021 року серії НОМЕР_2 .

26.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2022 № 44, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу було відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

Позивач не погодившись з рішенням відповідача 2 та діями відповідача 1, з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 Закону №1058-ІV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Так, спірним рішенням позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком, у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Відповідач посилається на те, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 22.06.1993 по 05.11.1993, оскільки відсутня інформація про підстави прийняття та звільнення з роботи; з 04.11.1993 по 05.09.1994, оскільки нечитабельна печатка; з 16.11.1994 по 17.07.1995 у з зв`язку з тим, що дата видачі наказу на звільнення перевищує дату звільнення з роботи на календарний рік та є меншою за дату прийняття на роботу.

Суд зауважує, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , вбачається що позивач працював на посаді водія у період з 22.06.1993 року по 05.11.1993 року в приватному малому підприємстві фірма "ГРІМС", на посаді водія з 04.11.1993 року по 05.09.1994 року в підприємстві "Екологія сервіс", на посаді водія з 16.11.1994 року по 17.07.1995 року в Акціонерному товаристві "ТАКО".

Крім того, позивач звертався до архівного управління Запорізької міської ради для отримання уточнюючих довідок для підтвердження його стажу роботи. Однак, згідно довідки від 04.03.2023 Архівне управління Запорізької міської ради не може надати архівну довідку про підтвердження стажу роботи гр. ОСОБА_2 за період роботи з 22 06.1993 по 05.11.1993 в Приватному малому підприємстві фірма «Грімс», а також, згідно довідки від 07.02.2022 документи «Екологія сервіс» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили.

В свою чергу, довідкою від 16.02.2023 підтверджується стаж роботи ОСОБА_1 на посаді водія з 16.11.1994 року по 17.07.1995 року в Акціонерному товаристві "ТАКО".

Згідно Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Також, слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 (провадження № К/9901/22832/18).

Верховний Суд також у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу. Нечитабельна печатка, неточності у датах тощо не можуть нівелювати відомості трудової діяльності та позбавляти права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

На переконання суду, не може слугувати причиною порушення прав та інтересів особи на належне соціальне забезпечення сумніви пенсійного органу щодо певних записів у трудовій книжці та відсутність інших підтверджуючих документів при цьому без повідомлення особи про такі сумніви або встановлені розбіжності.

Як було встановлено вище, позивачем вживались заходи для отримання підтверджуючих документів, однак такі документи відсутні не з вини позивача, що не може бути підставою для позбавлення його права на належне пенсійне забезпечення.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 висловив думку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно не було зараховано до трудового стажу позивача спірні періоди роботи з 22.06.1993 по 05.11.1993, з 04.11.1993 по 05.09.1994 з 16.11.1994 по 17.07.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.12.1984.

Таким чином, з огляду на підстави відмови у призначенні спірної пенсії, та за такого правового врегулювання спірних правовідносин, суд доходить висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2022 № 44 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку із чим його належить скасувати.

Слід також зазначити, що як свідчать матеріали справи, за принципом екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій заява ОСОБА_1 була розглянута та вирішена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким і було прийняте оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

В свою чергу, Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області така заява по суті не розглядалась, питання про призначення пенсії позивачу, обрахунку стажу не вирішувалось, тому відсутні підстави для визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно із пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та згідно з поданою заявою від 26.01.2022 року протиправними.

Тож, вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо способу захисту прав позивача, суд зазначає, що частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В даному конкретному випадку, призначенню пенсії передує встановлення наявності права на таку пенсію, як то наявність відповідно статусу, що дає право на призначення дострокової пенсії, вік та стаж роботи, що має бути не меншим не менше 25 років.

Так, позивач має статус учасникам бойових дій, що підтверджується посвідченням від 21 квітня 2021 року серії

НОМЕР_4 оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач 2 зазначив, що страховий стаж позивачки складає 23 роки 09 місяців 28 днів. А також, суд дійшов висновку про необхідність зарахування до її до страхового стажу періодів роботи 22.06.1993 по 05.11.1993, з 04.11.1993 по 05.09.1994 з 16.11.1994 по 17.07.1995.

Згідно з п. 1 ч. 1 , ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 22.06.1993 по 05.11.1993; з 04.11.1993 по 05.09.1994 та з 16.11.1994 по 17.07.1995, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.12.1984 та призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно із пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 26.01.2022.

Щодо доводів відповідачів про порушення позивачем строку звернення до суду, суд зауважує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд погоджується з доводами, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, та від 20.07.2022 у справі № 460/567/21.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2022 № 44 та дій щодо відмови у призначенні пенсії.

В обґрунтування дотримання строку звернення до суду позивач стверджує, що про оскаржуване рішення тиа відмову у призначенні пенсії позивачу стало відомо лише 07.04.2023 з відповідного повідомлення відділу обслуговування громадян № 7 Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області. На підтвердження таких обставин позивач надає копію вказаного повідомлення.

Відповідач же зазначає, що про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.02.2022 за № 0800-0210-8/10019.

В свою чергу, позивач зазначає, що лист ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.02.2022 за № 0800-0210-8/10019 про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії раніше не отримував.

При цьому, доказів у спростування таких обставин, зокрема, доказів направлення та отримання листа, відповідачами не надано.

Тож, суд приходить до висновку, що наявними матеріалами не підтверджується пропуск позивачем строку звернення до суду, тому позовну заяву до суду подано у межах строку, встановленого ст. 122 КАС України.

Суд також зауважує, що відповідачами окремо не було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, тому таке питання судом не вирішувалось.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вулиця Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.02.2022 № 44 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди роботи з 22.06.1993 по 05.11.1993; з 04.11.1993 по 05.09.1994, з 16.11.1994 по 17.07.1995, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.12.1984 та призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно із пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 26.01.2022.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.07.2023.

Суддя Л.Я. Максименко