Справа № 127/17902/23
Суддя: Бессараб Н. М.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/134/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю позивача Міна Прашант та його представника адвоката Жовміра О.В.,

перекладача Горбенко Н.В.,

представника відповідача Скляра О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за адміністративним позовом Міна Прашант до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, -

В С Т А Н О В И В :

19.06.2023 Міна Прашант звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення №12 від 24.05.2023 про примусове повернення до країни походження. Вказане рішення вважає неправомірним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки таке рішення прийняте всупереч чинного законодавства і порушує права позивача.

Рішення №12 від 24.05.2023 мотивовано тим, що в ході проведення заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, посадовими особами відділу організації запобігання нелегальної міграції Управління ДМС України у Вінницькій області спільно з УСБУ у Вінницькій області виявлено громадянина Індії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Індії. Відповідно до зібраних матеріалів Міна Прашант 24.11.2022 здійснив в`їзд на територію України через пункт пропуску «Могилів-Подільський» по приватній візі, яка діяла з 14.11.2022 до 11.02.2023. Окрім того, Міна Прашант навчався у Вінницькому національному медичному університеті імені М.І. Пирогова та Дніпровському медичному інституті традиційної та нетрадиційної медицини, звідки його було відраховано. У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі позивачу видавалась посвідка на постійне проживання, яка була скасована через відрахування. У визначений термін ОСОБА_2 добровільно не виїхав за межі території України, до міграційної служби з клопотанням про продовження терміну перебування не звертався. Вищевказане стало підставою для прийняття рішення про примусове повернення. За порушення встановлених правил перебування громадянин Індії Міна Прашант був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Позивач з вказаним рішенням не погоджується і вважає, що воно підлягає до скасуванню, оскільки працівниками міграційної служби ретельно не досліджувались обставини перебування позивача на території України, а лише формально зазначено із тексту закону перелік підстав для перебування на території України. До уваги не взято той факт, що позивач абсолютно законно перетнув державний кордон України для навчання, офіційно орендує житло у м. Вінниці, що свідчить про те, що він має постійне місце проживання. Також позивач звернувся до уповноважених органів з приводу реєстрації його фізичною-особою підприємцем на території України, оскільки має намір здійснювати підприємницьку діяльність у сфері нетрадиційної медицини та сплачувати податки в бюджет. Оформлення нерезидента ФОП на території України займає тривалий час, що і стало підставою для тривалого перебування за межами візи. Крім того, у зв`язку із військовими діями на території України та закриттям повітряного простору для літаків, були також закриті і два пункти оформлення віз для іноземців, які функціонували у аеропортах «Бориспіль» та «Одеса», у яких можна було продовжити візу для перебування на території України, що підтверджується даними офіційного сайту МЗС України у розділі «Для іноземців». Також посольство Індії не надає послуги з продовження візи чи її поновлення через бажання працювати в Україні, що підтверджується офіційним сайтом.

Покинути територію України для продовження візи літаком чи іншим транспортом у позивача фактичної можливості не було, оформити візу на території України також не є можливим, перетнути кордон у напрямку Шенгенської зони громадянам Індії без відповідної візи (в тому числі транзитної) неможливо.

В судовому засіданні позивач Міна Прашант та його представник адвокат Жовмір О.В.позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити. Міна Прашант суду пояснив, що продовжити візу на території України не має змоги, однак бажає проживати та працювати в Україні, про що ним подані відповідні документи до уповноважених органів.

Представник відповідача Скляр О.В. просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву (а.с.14-16), зокрема, вказавши, що оспорюване рішення №12 від 24.05.2023 є законним, обґрунтованим та прийнятим відповідно до чинного законодавства. У відзиві вказано, що громадянин Індії Міна Прашант перетин державного кордону України у напрямку «в`їзд» останнього разу здійснив 24.11.2022 у пункті пропуску «Могилів- Подільський» по приватній візі, дійсній з 14.11.2022 до 11.02.2023, тобто перетин було здійснено після введення на території України військового стану, тому позивач був обізнаний із подіями, які відбуваються на території України. Позивач раніше навчався у Вінницькому національному медичному університеті імені М.І. Пирогова та Дніпровському медичному інституті традиційної і нетрадиційної медицини, тому за клопотанням приймаючої сторони громадянин Індії Міна Прашант в УДМСУ у Вінницькій області документувався посвідкою на тимчасове проживання. В подальшому Міна Прашант відрахований з Дніпровського медичного інституту традиційної і нетрадиційної медицини. Відповідно до клопотання приймаючої сторони 09.04.2021 УДМСУ у Вінницькій області було винесено рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 гр. Індія Міни Прашанта. Вказане рішення ним отримано особисто під підпис та не оскаржено. У визначений законодавством термін позивач територію України самостійно не покинув. З приводу продовження строку тимчасового перебування, оформлення документів на право проживання, захисту в Україні, добровільного повернення на батьківщину до органів чи підрозділів ДМС України громадянин Республіки Індія Міна Прашант не звертався. За порушення встановлених правил перебування в Україні на гр. Республіки Індія ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення позивачем визнана, що підтверджується копіями протоколу, постанови та чеку про сплату штрафу. У даний час гр. Республіки Індія Міна Прашант не навчається і не працює. Власне житло в Україні відсутнє. Ніхто з його близьких родичів не є громадянином України. У шлюбі з громадянкою України не перебуває.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Індії, останній раз перетин кордону України в напрямку «в`їзд» здійснив 24.11.2022 у пункті пропуску «Могилів-Подільський» по приватній візі, дійсній з 14.11.2022 до 11.02.2023.

Громадянин Індії Міна Прашант навчався у Вінницькому національному медичному університеті імені М.І. Пирогова та Дніпровському медичному інституті традиційної і нетрадиційної медицини. За клопотанням приймаючої сторони Міна Прашант УДМСУ у Вінницькій області документувався посвідкою на тимчасове проживання. В подальшому громадянин Індії Міна Прашант був відрахований з Дніпровського медичного інституту традиційної і нетрадиційної медицини.

Відповідно до клопотання приймаючої сторони, 09.04.2021 УДМСУ у Вінницькій області було винесено рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянина Індії Міна Прашант.

Вказане рішення позивачем отримано особисто 17.05.2023 під розписку, де йому роз`яснено, що відповідно до вимог п. 68 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322, він повинен здати вказану посвідку на тимчасове проживання, знятися з реєстрації місця проживання та у 7-денний термін залишити територію України з дня отримання копії рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання. З вимогами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011, Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322, ознайомлений, суть зрозуміла. Йому дохідливо роз`яснено, що він має право оскаржити у ДМС України або суді рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання.

В ході розгляду даної справи з`ясовано, що рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання від 09.04.2021 позивачем не оскаржувалося.

У визначений законодавством термін громадянин Індії Міна Прашант територію України самостійно не покинув.

З приводу продовження строку тимчасового перебування, оформлення документів на право проживання, захисту в Україні, добровільного повернення на батьківщину до рганів чи підрозділів ДМС України громадянин Індії Міна Прашант не звертався.

За порушення встановлених правил перебування в Україні на громадянина Індії ОСОБА_1 24.05.2023 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП та 24.05.2023 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., який він сплатив.

Рішенням №12 від 24.05.2023 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Індії Міни Прашанта, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке затверджено заступником начальника УДМС у Вінницькій області Кушнір В.М., вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Індії та зобов`язати його покинути територію України до 21.06.2023.

З вказаним рішенням №12 від 24.05.2023 Міна Прашант ознайомився, що підтвердджується його підписом.

У розписці від 24.05.2023, яка підписана особисто Міна Прашант зазначено, що відносно нього Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області прийнято рішення про примусове повернення з України у країну походження або третю країну. Йому роз`яснено, що він має право повідомити про прийняте стосовно нього рішення захиснику, дипломатичному представнику своєї держави чи іншу особу, а дане рішення у встановленому законом порядку може оскаржити у суді - у межах строків, визначених частинами другою-четвертою ст. 288 КАС України. Він не має наміру оскаржувати рішення про його примусове повернення з України у країну походження чи третю країну, так як з ним погоджується.

Управління ДМС України у Вінницькій області направлено на адресу ДМС України Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства, керівнику Вінницької обласної прокуратури, першому заступнику начальника Управління СБУ у Вінницькій області повідомлення, де зазначено, що УДМС у Вінницькій області 24.05.2023 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Індії Міни Прашанта, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 07.06.2019 року уповноваженим органом Індії на термін до 06.06.2029, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який прибув на територію України 24.11.2022 через пункт пропуску «Могилів-Подільський». Рішення прийнято у зв`язку з порушенням особою законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування та відсутністю підстав для подальшого перебування на території України, передбачених Законом. Санкція щодо заборони в`їзду в Україну до іноземця не застосовувалася. Зазначена особа зобов`язана залишити територію до 21.06.2023.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України визначені ст. 288 КАС України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 3 Закону Україну «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною першою статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону Україну «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону Україну «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Частинами 3, 4 вказаної статті визначено, що один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч. 8 с. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262.

При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Варте уваги, що Міна Прашант не визнаний біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту.

Також статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Суду не надано належних та допустимих доказів, що Міна Прашант відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не може бути примусово повернутий чи примусово видворенний або виданий чи переданий до країни походження.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150.

Відповідно до п. 4, 5 розділу І Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення. Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Згідно із п. 2 розділу ІІ Інструкції рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин Індії Міна Прашант перетин державного кордону України у напрямку «в`їзд» останнього разу здійснив 24.11.2022 у пункті пропуску «Могилів- Подільський» по приватній візі, дійсній з 14.11.2022 до 11.02.2023.

Рішенням про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Індії Міни ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.05.2023, яке затверджено заступником начальника УДМС у Вінницькій області Кушнір В.М., вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Індії, та зобов`язати його покинути територію України до 21.06.2023.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, а відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 затвердженого Законом України №2102 -IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому продовжено строк дії воєнного стану в Україні по теперішній час.

Позивач перетнув кордон та в`їхав на територію України 24.11.2022 через міжнародний пункт пропуску «Могилів - Подільський». Станом на цей день діяв режим воєнного стану в Україні, тому літаки через повітряний простір України не літали. Тобто позивач був обізнаний про діючий правовий режим в Україні, а також що можуть бути складнощі із продовженням візи. Доказів перешкоди позивачу здійснити виїзд з території України через той самий міжнародний пункт пропуску «Могилів- Подільський», через який він в`їхав в Україну суду не надано.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази будь-якого звернення позивача як до ДМС, посольств, візових центрів, тощо, тобто позивачем не вжито жодних заходів для продовження візи, продовження строку перебування. Отже, Міна Прашант продовжував незаконно перебувати на території України.

В судовому засіданні відповідачем було доведено, що ним було дотримано вимоги Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом №353/271/150 при прийнятті оскаржуваного рішення №12 від 24.05.2023.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справах з приводу примусового повернення обов`язок доказування лежить на суб`єкті владних повноважень.

З огляду на встановлені по справі обставини, а також те, що відповідачем доведена правомірність рішення №12 від 24.05.2023, тому в задоволенні адміністративного позову Міна Прашант слід відмовити.

Також у зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 90, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Міна Прашант до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: