Справа № 620/7642/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 липня 2023 року Чернігів Справа № 620/7642/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Корюківської районної військової адміністрації Чернігівської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Богдановська Оксана Михайлівна Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Корюківської районної військової адміністрації Чернігівської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Богдановська Оксана Михайлівна Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області про визнання протиправним, закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритий 18.12.2019 р. за суб`єктом права власності ОСОБА_2 , та скасувати запис про право власності № 34712341 відносно об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 230 земельної ділянки площею 1,514 га;кадастровий номер :06:000:0152, розташованої на території Макошинської сільської ради Менського району Чернігівської області.

Ухвалою суду від 13.06.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

28.06.2023, в рамках виконання ухвали суду від 13.06.2023, позивачем подано позовну заяву в новій редакції, в якій просить поновити процесуальний строк звернення до суду; визнати протиправним рішення державного реєстратора Корюківської (колишньої Менської) районної військової адміністрації Чернігівської області) від 12.12.2019, закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритий 12.12.2019 за суб`єктом права власності ОСОБА_2 , та скасувати запис про право власності № 34712341 відносно об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 230 земельної ділянки площею 1,514 га, кадастровий номер :06:000:0152, розташованої на території Макошинської сільської ради Менського району Чернігівської області.

Позивач вважає вказане рішення протиправним і таким, що порушує її права на отримання спадщини, а тому за захистом такого права звертається до суду.

Відповідно до положень пунктів 4 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Водночас за змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Водночас неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17.

Як видно з матеріалів позовної заяви, предметом оскарження за адміністративним позовом є рішення державного реєстратора від 12.12.2019 та скасування запису про право власності № 34712341 відносно об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 230 земельної ділянки площею 1,514 га, кадастровий номер :06:000:0152, розташованої на території Макошинської сільської ради Менського району Чернігівської області, яке виникло у ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 091989, який був втрачений. Однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказане майно суб`єктом права власності зазначена ОСОБА_2 , тобто інша особа.

Отже, спірні правовідносини не мають ознак публічно-правових, а ініційований позивачем спір не може бути віднесений до публічно-правових спорів, оскільки в його основі є спір про право цивільне.

Відповідно до пункту 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідач за даним адміністративним позовом державний реєстратор є суб`єктом владних повноважень. Проте, з урахуванням наведених вище критеріїв розмежування судової юрисдикції, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій щодо позивача. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (пункти 28-29).

Цей висновок також узгоджується з положеннями частини першої-другої статті 2 Цивільного кодексу України, згідно з якими учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Відтак, нормами Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкт владних повноважень (суб`єкт публічного права) може бути учасником цивільних відносин.

Відтак сам факт участі у спірних правовідносинах державного реєстратора, попри формальний статус відповідача як суб`єкта владних повноважень, не змінює їх правової природи та не вказує імперативно на публічно-правовий характер спору.

Тому визначальною ознакою для правильного вирішення питання щодо юрисдикційної належності спору є саме характер правовідносин, у яких виник спір, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення протиправним і про його скасування розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право (наприклад, право власності), і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 401/2400/16-ц, від 15.05.2018 у справі № 809/739/17 та від 20.09.2018 у справі № 126/1373/17.

Крім того, необхідно врахувати, що стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 11 цього Кодексу у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу положень статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Тобто, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц та від 06.02.2019 у справі № 145/797/15-ц.

Враховуючи наведене суд уважає, що предмет спору у цій справі стосується права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно.

Відтак, спірні правовідносини у справі обумовлені необхідністю захисту права цивільного (права на об`єкт нерухомого майна), що виключає розгляд цієї справи у порядку адміністративного судочинства.

До того ж, суд зазначає, що державний реєстратор приймаючи оскаржуване рішення, не мав публічно-правових відносин з позивачем, позаяк останнє прийнято відносно іншої особи, а не позивача, а тому спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалося реалізації та набуття третьою особою права власності на земельну ділянку.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року у справі № 380/2824/21.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим а має приватноправовий характер і враховуючи суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 29 травня 2019 року у справі №826/9341/17, від 19 червня 2019 року у справі №802/385/18-а.

З наведених підстав суд зазначає, що при розгляді даної справи слід враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Щодо подання позивачем до позову рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Яковенко С.М., Корюківської міської ради Чернігівської області від 23.06.2023 № 68149382, то це рішення прийнято після подання позову (09.06.2023) і є окремим предметом оскарження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України (позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), роз`яснивши заявнику можливість звернення за захистом своїх прав та інтересів в порядку цивільного судочинства до відповідного суду цивільної юрисдикції.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 7 Закону України ''Про судовий збір'', сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Позивачем сплачено судовий збір відповідно до квитанції від 06.06.2023 в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. 170, 171, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі відмовити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір відносить до юрисдикції місцевого суду.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60коп), сплачений відповідно до квитанції від 06.06.2023.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І. Соломко