Справа № 580/2399/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року справа № 580/2399/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/2399/23

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65107 ) про визнання протиправним і скасування індивідуального акта та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА

30.03.2023 вх.№ 12170/23 ОСОБА_1 (представник позивача - адвокат Дуднік І.О. згідно договору Серії ВВ №1030174) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить (17.05.2023 вх.19320/23, 14.06.2023 вх. 23667/23):

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсіїї за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення.

Ухвалою суду від 22.05.2023 прийнята позовна заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

16.06.2023. вх. 24018/23 представник позивача надала до суду клопотання про заміну відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на належного Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позаяк цим органом прийняте оскаржуване рішення. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 суд здійснив заміну відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог зазначається, що позивач звернулася 12.09.2022 до управління обслуговування громадян №13 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі- Закон №796), що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області - за результатом розгляду заяви від 12.09.2022 прийняте оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії, позаяк довідка від 08.12.2021 № 1750/09-08 про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.01.1989 суперечить записам трудової книжки, оскільки з 19.11.1987 до 08.08.1991 заявниця працювала на підприємстві «Кіровоградський завод радіодеталей імені XXVI з`їзду КПРС». Позивач у позовній заяві стверджує, що доказами, що підтверджують факт проживання в смт. Катеринопіль є довідка, видана виконкомом Катеринопільської селищної ради від 08.12.2021 №1750/0918, довідка №785, архівна довідка від 24.01.2022 №38/10, довідка від 10.06.2022 вих. №666/0908. Втручання відповідача у майнове право (легітимні очікування) позивача є протиправним, позаяк мотивованої відмови суб`єкт владних повноважень не надав, а спірне рішення не обгрунтував.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, 05.07.2023 надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначає, що позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. За результатом наданих позивачем документів, управлінням прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії позивачеві. Виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку законодавець пов`язує з фактом перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або роботою у такій місцевості. Особа, яка має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи повинна надати посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданої органами місцевого самоврядування. За результатами поданих позивачем документів відповідач встановив, що страховий стаж позивача становить 34 роки 11 місяців 23 дні, проте довідка від 08.12.2021 № 1750/09-08 про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.01.1989 суперечить записам трудової книжки позивача, позаяк з 19.11.1987 до 08.08.1991 позивач працювала на підприємстві «Кіровоградський завод радіодеталей імені XXVI з`їзду КПРС» не у забрудненій зоні. У звязку із не підтвердженням належними документами факту постійного проживання чи роботи на території зони гарантованого добровільного відселення відсутні підстави для призначення пенсії із зменшенням віку.

14.06.2023 вх. 23678/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надало до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії матеріалів з пенсійної справи позивача.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

26.06.2002 Черкаською обласною державною адміністрацією видане посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 - громадянці, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

Відповідно до копії довідки від 08.12.2021 №1750/09-08, що видана виконавчим комітетом Катеринопільської селищної ради для ОСОБА_1 , що вона дійсно є жителькою АДРЕСА_2 проживає з : 01.01.1989 -30.06.1989 вул. Озірна 18; з 30.06.1989-07.09.1993-вул. Озірна 18; з 07.09.1993-22.10.1998 вул. Вільного козацтва; з 23.10.1998 по даний час АДРЕСА_3 згідно постанови КМУ від 23 липня 1991 року №106 включений до ІV зони посиленого радіологічного контролю унаслідок Чорнобильської катастрофи .

Згідно з довідкою від 26.09.2022 №3, виданою Катеринопільським дошкільним навчальним закладом (ясла-садочок) «Казка» підтверджений трудовий стаж ОСОБА_1 , яка працювала в Катеринопільському дитячому садку №3 «Казка» у період з 15.08.1991 (наказ від 14.08.1991 №26) до 13.10.2005 (наказ від 13.10.2005 №22).

У довідці від 24.01.2022 №38/10 Архівного відділу Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області (Катеринопільський сектор), що видана ОСОБА_1 , зазначено: в протоколі від 15.05.2022 №5 засідання виконавчого комітету Катеринопільської селищної ради є рішення від 15.05.2022 №25 - виконком селищної ради вирішив: п.16. підтвердити факт проживання гр. ОСОБА_1 за період проживання в АДРЕСА_4 , з 01.01.1989 до 30.06.1989 на підставі довідки з районної лікарні №785, заяви, підтвердження свідків.

У посвідченні Міністерства освіти УРСР Б№033291, що видане Гордій «Наталі» Савеліївні у 1984/85 - вона навчальному році навчалася в однорічному педагогічному класі при Кіровоградській середній загальноосвітній школі №5 Кіровоградської області. Рішенням кваліфікаційної комісії від 28.06.1985 ОСОБА_2 присвоєна кваліфікація «вихователь дитячого садка».

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_4 від 01.08.1985 позивач: з 01.08.1985 до 28.10.1987 працювала на посаді вихователя ясла-садочок; з 19.11.187 до 08.08.1991 працювала вихователем в дитячому садку №61/2 (08.08.1991 звільнена у зв`язку з виїздом, ст. 38 КЗпП УРСР наказ від 08.08.191 №670); з 15.08.1991 прийнята на посаду вихователя тимчасово, на час декретної відпустки в Катеринопільський дитячий комбінат №3, з 01.08.1993 до 13.10.2005 працювала вихователем в Катеринопільському дитячому яслах-садок №3 (13.10.2005 звільнена з посади вихователя в порядку переводу до ЦКДВ «Сонечко»); з 14.10.2005 прийнята на посаду вчителя-хореографа Центру комплексного дошкільного виховання «Сонечко», що з 14.01.2008 перейменоване на Катеринопільський Центр розвитку дитини «Сонечко».

Згідно з довідкою ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Радій» від 22.02.2023 №60/205, що видана ОСОБА_1 , вона працювала на Кіровоградському заводі радіовиробів в дитсадку №61/2 вихователем з 19.11.1987. 08.08.1991 звільнена у зв`язку з виїздом, ст. 38 КЗпП УРСР. Додаткові відомості: перебувала у частково оплачуваній відпустці для догляду за дитиною до одного року з 27.01.1989 до 01.11.189; перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до віку один рік шість місяців з 02.11.1989 до 02.05.1990 (довідка складена на основі особового листка ф-Т-2, наказів по особовому складу, особового рахунку робітника).

12.09.2022 позивач звернулася до управління обслуговування громадян №13 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796), що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (вік заявниці на дату звернення : 55 років 8 місяців, страховий стаж - 34 роки 11 місяців 23 дні).

19.09.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийняте рішення №10 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, позаяк на підставі поданих документів період проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 (починаючи з 15.08.1991) становить 1 рік 4 місяці 17 днів. У спірному рішенні відповідач зазначив, що довідка від 08.12.2021 №1750/09-08 про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.01.1989 суперечить записам трудової книжки НОМЕР_4 , позаяк з 19.11.1987 по 08.08.1991 заявниця працювала на підприємстві «Кіровоградський завод радіодеталей імені XXVI з`їзду КПРС».

Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що належить скасуванню, тому звернулася до суду з позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави. Згідно з частиною першою статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод та не виключає можливості законодавця при регулюванні питань соціального забезпечення встановлювати певні відмінності щодо обсягу такого забезпечення. Відповідно до ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.03.2002 №5-рп/2002 наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. У Рішенні від 17.07.2018 №6-р/2018 Конституційний Суд України звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків. Такі гарантії, пільги та компенсації є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку. Пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України. Відповідно до ст. 3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність (частина друга), зобов`язує державу обґрунтовувати зміну законодавчого регулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796 або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом. Право призначення пенсії особам, постраждалим унаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом №796. Відповідно до статті 9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно із ст.11 Закону №796 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Відповідно до ст.14 Закону №796 для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4. Згідно ст.55 Закону №796 визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно проживали у зазначній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Відповідно до частини другої статті 55 Закону №796 пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону №796, якщо не обумовлено інше. Згідно ч.3 ст. 55 Закону №796 призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058. Згідно зі статтею 65 Закону № 796 документами, що підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови правління ПФУ 22.12.2014 № 28-2 (у редакції постанови правління ПФУ 21.12.2022 № 28-2) Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення; здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Головне управління Фонду має право: отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 15 Закону № 796 підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 25.08.1992 № 501 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №501) (у редакції, чинній на дату видані посвідчення позивачу), яким визначені правила видачі посвідчень потерпілим унаслідок Чорнобильської катастрофи та коло осіб, яким вони видаються. У преамбулі до Порядку №501 визначено: дозволити використовувати для видачі громадянам уже виготовлені бланки посвідчень (без вкладишів до них) за зразками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 № 44 Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В. (пункт 6 Порядку №501). Посвідчення є документом суворого обліку та звітності (пункт 13 Порядку №501).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1993 №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" смт. Катеринопіль відносився до IV зони посиленого радіологічного контролю внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону №1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Правлінням Пенсійного фонду затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1). Відповідно до розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника, який працював на (в) підприємстві, установі, організації, може бути подана через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи, організації (пункт 1.3 Порядку №22-1). Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 Порядку №22-1). Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. Під час надходження додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону №1058.

Згідно з п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 визначений перелік документів, що подаються для призначення пенсії за віком під час призначення пенсії згідно зі ст. 55 Закону, зокрема документи, що підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку для потерпілих від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи за наявності).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжений за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (пункт 4.3 Порядку №22-1). Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Документом, що підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1 (пункт 4.9 Порядку №22-1).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, працювали або проживали визначену кількість років у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення та мають визначений страховий стаж.

Суд встановив, що ОСОБА_1 має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(у редакції від 19.12.1991 із змінами і доповненнями від 01.07.1992) для осіб, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіологічного контролю за умови, якщо станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала у цій зоні не менше чотирьох років - посвідчення (категорія 4), доказів про анулювання/відкликання посвідчення серії НОМЕР_3 матеріали справи не містять.

Відповідач у контексті повноважень перевірки інформації за наявного посвідчення, довідок та тягаря доказування не обґрунтував належними доказами на спростування позиції позивача те, що позивач з 01.01.1989 не проживала в смт. Катеринопіль у зв`язку із відомостями довідки від 08.12.2021 №1750/09-08 про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.01.1989 та твердженням про суперечність записам трудової книжки НОМЕР_4 , позаяк з 19.11.1987 до 08.08.1991 заявниця працювала на підприємстві «Кіровоградський завод радіодеталей імені XXVI з`їзду КПРС» без розмежування обставин реєстрації за певною адресою та фактом проживання чи виконання трудових обов`язків в іншій місцевості.

Верховний Суд у постанові від 30.08.2022 у справі № 357/6372/17 зазначив: єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Надаючи оцінку змісту позовної вимоги про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 19.09.2022 №10, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи із визначеними документами, що подаються до уповноваженого органу пенсійного фонду в установленому порядку.

Беручи до уваги зміст ч.5 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ураховуючи практику Верховного Суду, суд зазначає, що наявне у ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) за відсутності переконливих доказів зворотного підтверджує факт проживання останньої у зоні посиленого радіологічного контролю.

Суд критично (без звернення до відповідної Комісії чи результатів перевірки невідповідності даних) оцінює доводи відповідача про те, що з 19.11.1987 до 08.08.1991 позивач працювала на підприємстві «Кіровоградський завод радіодеталей імені XXVI з`їзду КПРС», позаяк відповідно до довідки виконкому Катеринопільської селищної ради від 08.12.2021 №1750/0918 позивач з 01.01.1989 до 23.09.1989 по даний час проживає в смт Катеринопіль, Звенигородського району, Черкаської області. Суд доходить висновку, що відповідач не розмежував з перевіркою обставин роботи позивача (період з 19.11.1987 до 08.08.1991, позаяк у довідці від 22.02.2023 №60/205 зазначено: з 27.01.1989 до 01.11.1989 перебувала у частково оплачуваній відпусці для догляду за дитиною до одного року; з 02.11.1989 до 02.05.1990 перебувала у відпусці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до одного року) щодо прописки (реєстрації), місця фактичного/тимчасового перебування/проживання і ухвалив передчасне немотивоване рішення від 19.09.2022 №10 без урахування усіх обставин справи, всебічного, повного та об`єктивного розгляду доводів та поданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії, без використання власних повноважень для перевірки сумнівів.

Позивач не формує вимогу відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України як самостійний спосіб захисту щодо наявного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.09.2022 №10.

Принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду; вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких вихід обґрунтований (мотивований) судом у рішенні (висновки Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 757/30991/18-а).

Надаючи оцінку позовній вимозі про зобов`язання призначити та виплатити пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону №796 (суд не перебирає функції органу виконавчої влади), суд доходить висновку про її передчасність за наявного протиправного індивідуального акта відповідача і зазначає таке.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, який відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб?єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб?єкта. Рішення, яке приймається суб?єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає усім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 під дискреційним повноваженням необхідно розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5 дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. Дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, що визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду під час здійснення дій і прийняття рішень.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на те, що відповідач немотивовано і неправомірно ухвалив управлінське рішення - протиправно відмовив позивачу у наданні мотивованої відповіді під час розгляду заяви про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, тому суд вважає, що за встановлених обставин у відповідача наявна дискреція щодо можливості вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень з використанням повноважень: на перевірку відомостей (у т.ч. витребовування документів, що взяті до уваги під час видачі посвідчення з отриманням роз`яснень уповноважених суб`єктів публічної адміністрації), зясування суперечності щодо проживання відповідача та надання мотивованої відповіді для сприяння позивачеві у реалізації права на пенсійне забезпечення за підтверджених обставин з ухваленням законного рішення.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. Зважаючи на те, що прийняте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.09.2022 №10 є немотивованим і протиправним, позаяк прийнято без всебічного, повного та об`єктивного розгляду і перевірки усіх поданих позивачем документів до заяви про призначення ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, ухвалене без обґрунтування підстав - чому саме відповідач дійшов оспорюваного висновку про відмову, без перевірки документів щодо періоду проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю за наявного статусу позивача як потерпілого від Чорнобильської катастрофи і наявного посвідчення серії НОМЕР_3 і обставин періоду догляду за дитиною, чим не сприяв позивачеві у реалізації права на пенсійне забезпечення, тому належить скасувати рішення від 19.09.2022 №10 як немотивоване і протиправне.

З урахуванням повноважень суду відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на широкий спектр повноважень відповідача щодо розгляду заяви від 12.09.2022 щодо призначення пенсії за віком (зазначено у рішенні від 19.09.2022 №10), проте не наданої до відзиву, суд дійшов висновку для ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення з огляду на принципи належного врядування - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2022 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку з урахуванням підходів клінтоорієнтованого сервісу, висновків суду та дотриманням вимог ч.5 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позов задоволено частково, позивачем сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн (квитанція від 16.05.2023 №), суд доходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат зі сплати судового збору у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.09.2022 №10 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повторно розглянути заяву заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку від 12.09.2022 відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65107 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області [вул. Канатна 83, м. Одеса, 65107 ].

Рішення суду складене 05.07.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА