Справа № 160/12357/22
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12357/22
Суддя І інстанції Букіної Л.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання дій неправомірними, визнання неправомірним та скасування розпорядження, відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив:

- визнати протиправними діями створення в в/ч НОМЕР_1 умов для виготовлення шляхом друкування і проставлення на ньому гербової печатки в/ч НОМЕР_1 та підпису « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не уповноваженої особи гр-на ОСОБА_2 як командира в/ч НОМЕР_1 та оголошення перед особовим складом розвідувального взводу завідомо неправдивого Розпорядження №147 від 22.05.2022р., - про переміщення старшого сержанта ОСОБА_1 ;

- визнати неправомірним та скасувати Розпорядження №147 від 22.05.2022р. про переміщення старшого сержанта ОСОБА_1 із проставленням на ньому гербової печатки в/ч НОМЕР_1 та підпису « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не уповноваженої особи гр-на ОСОБА_2 як командира в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати протиправними діями створення в в/ч НОМЕР_1 умов для складання документів службового розслідування з висновком, який завідомо не відповідав фактичним обставинам про порушення старшим сержантом ОСОБА_1 вимог військової дисципліни шляхом відмови від виконання Розпорядження №147 від 22.05.2022р. за підписом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не уповноваженої особи гр-на ОСОБА_2 як командира в/ч НОМЕР_1 ;

- визнати неправомірними діями створення в в/ч НОМЕР_1 умов для складання і подання до ВП №5 Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області заяви з висновком, який завідомо не відповідав фактичним обставинам про відкриту відмову (непокору) старшого сержанта ОСОБА_1 від виконання Розпорядження №147 від 22.05.2022р. за підписом «Віталій Акуліч» не уповноваженої особи гр-на ОСОБА_2 як командира в/ч НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду у розмірі 30 000 грн..

В обґрунтування позову посилається на те, що станом на момент видання Розпорядження №147 від 22.05.2022 р., а також складання документів службового розслідування та заяви до ВП №5 Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області за підписом «Віталій Акуліч» як командира в/ч НОМЕР_1 останній цю посаду до 01.06.2022 року не обіймав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався неналежними і недопустимими доказами, які по суті не мали законної сили та фактично виходив із бездоказових тверджень представника відповідача та власних припущень про наявність у м-ра ОСОБА_2 посадових повноважень командира в/ч НОМЕР_1 у період вчинення оскаржуваних дій, що не відповідає вимогам ч. 2, ч. 3 ст. 242 КАС України щодо законності і обґрунтованості судового рішення. Зокрема вказує, на те, що витяг з наказу № 27 від 17.04.2022 року про призначення провідного інженера відділу прийомки ВП 227 МОУ м-ра Акуліча В.В. на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_1 був створений не 17.04.2022 року, та в будь-якому разі з дня підписання не набув чинності, оскільки не був зареєстрований в Книзі обліку наказів та директив в/ч НОМЕР_2 . Також вказує на безпідставне призначення ОСОБА_2 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_1 .

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 04 липня 2023 року позивач підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, в судове засідання призначене на 11 год. 40 хв. 05 липня 2023 року позивач не з`явився, вказана дата та час проведення судового засідання була узгоджена безпосередньо з позивачем, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що військова частина НОМЕР_1 , є НОМЕР_3 Окремим батальйоном територіальної оборони, підпорядкованим 128 Окремій бригаді територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу Командира в/ч НОМЕР_2 від 17.04.2022 року № 27 майора ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 .

Тим же наказом старшого лейтенанта ОСОБА_3 повернуто до виконання обов`язків заступника командира в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Командира в/ч НОМЕР_2 від 04.06.2022 року № 30, майора ОСОБА_2 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2022 року №666 на посаду командира в/ч НОМЕР_1 вважати таким, що з 04.06.2022 року справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 ст. л-та ОСОБА_3 № 2 з 01.03.2022 року позивач зарахований на посаду головного сержанта розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 , а наказом від 10.04.2022 року № 7 на посаду ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 .

29.05.2022 року наказом № 189/1 командира військової частини НОМЕР_1 розпочато службове розслідування за фактом невиконання Бойового розпорядження Командира 108 Обр ТрО № 596 від 17.05.2022 року про передислокацію 232 батальйону на рубежі оборони старшим сержантом ОСОБА_1 .

29.05.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 складено наказ № 191/1 Про результати службового розслідування, яким викладено фактичний зміст обставин та за порушення статей 402,403,404, 425, 426-1Кримінального Кодексу України, статті 11 Внутрішнього статуту Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України головному сержанту розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 оголосити попередження про неповну службову відповідальність.

Відповідно до тексту розпорядження від 22.05.2022 р. №147, який підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 , визначено, що згідно бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 від 18.05.2022 р., та у зв`язку з передислокацією військової частини НОМЕР_1 на нові рубежі оборони, військовослужбовців розвідувального взводу, зокрема старшому сержанту ОСОБА_1 перемістити до місця розташування РОПу 4-ї роти та підпорядкувати командиру роти старшому лейтенанту ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що станом на момент складання цих документів та розпорядження майор ОСОБА_2 не мав повноваження командира в/ч НОМЕР_1 , що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Таким чиним, як вірно зазначив суд першої інстанції, єдиною підставою для звернення до суду із цим позовом є відсутність у майора ОСОБА_2 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 станом на момент складання спірного розпорядження, а також матеріалів службового розслідування.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Водночас під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 705/748/17, від 13 березня 2019 року у справі № 820/3713/17 та від 12 червня 2019 року у справі № 9901/70/19, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 800/566/17, від 10.07.2018 у справі № 825/1808/17, від 05.07.2019 року у справі № 802/833/17-а, від 18.03.2020 у справі № 461/10234/15-а, від 26.05.2020 у справі №808/4327/15, від 29.04.2020 у справі № 160/1106/19, від 07.10.2020 у справі № 320/1360/19, від 23.02.2021 у справі № 808/1259/18, від 18.11.2021 у справі №280/9295/20.

В той же час, позивач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, а, отже, він не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю у частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у майора ОСОБА_5 на прийняття відповідних рішень та/або вчиненні тих чи інших дій, про що вірно зазначив суд прешої інстанції.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону. Аналогічне передбачене у п.1. ч.1. ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначені види військової служби, до яких відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ч.7 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Відповідно до підпункту 1 пункту 120 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), у зв`язку зі службовою необхідністю на військовослужбовця, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою рівнозначною або вищою посадою, а саме вакантною - за його згодою.

Згідно з підпунктом 3 пункту 121 Положення № 1153/2008, для тимчасового виконання обов`язків за вакантними і невакантними військовими посадами можуть призначатися особи молодшого офіцерського складу - на військові посади, за якими штатом (штатним розписом) передбачені військові звання молодшого або старшого офіцерського складу.

На підставі статті 61 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-XIV (далі Статут) новопризначені командири військових частин (кораблів) вступають на посаду на підставі розпорядження чи наказу старшого командира (начальника). Про свій вступ на посаду командир частини (корабля) оголошує наказом і доповідає старшому командирові (начальникові). Командир військової частини (корабля) приймає або здає посаду особисто в присутності представника від старшого командира (начальника).

Спростовуючи доводи позивача, що на час виникнення спірних правовідносин, майор ОСОБА_2 , не обіймав посаду командира в/ч НОМЕР_1 , суд першої інстанції вірно виходив з їх безпідставності.

Так з матеріалів справи вбачається, що наказом Командира в/ч НОМЕР_2 від 17.04.2022 року № 27 майора ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 .

Цим же наказом старшого лейтенанта ОСОБА_3 повернуто до виконання обов`язків заступника командира в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Командира в/ч НОМЕР_2 від 04.06.2022 року № 30, майора ОСОБА_2 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2022 року № 666 на посаду командира в/ч НОМЕР_1 вважати таким, що з 04.06.2022 року справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Зазначені обставини свідчать про те, що Розпорядження №147 від 22.05.2022р., а також матеріали службового розслідування підписані уповноваженою на це особою, це саме стосується й наказів від 29.05.2022 року № 189/1 та № 191/1 про призначення та результати службового розслідування відповідно.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу протиправності наказу № 27 від 17.04.2022 року про призначення провідного інженера відділу прийомки ВП 227 МОУ м-ра Акуліча В.В. на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що цей наказ не є предметом спору у даній справі, а тому не можуть братися до уваги.

Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позивних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків зроблених судом першої інстанції, в рішенні суду першої інстанції правильно дана правова оцінка обставин по справі, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 05 липня 2023 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник