Справа № 120/1114/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 липня 2023 р. Справа № 120/1114/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, бездіяльності відповідача щодо не звільнення за пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, за сімейними обставинами, у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.08.2022 його призвано для проходження військової служби на підставі Наказу №280.

З 04.08.2022 позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час. В період з 04.08.2022 по 07.08.2022, 26.08.2022 по 01.12.2022 року позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

13.12.2022 ОСОБА_2 , дружина позивача, внаслідок травми та тривалої хвороби хребта отримала III групу інвалідності. Оскільки стан здоров`я дружини значно погіршився та є необхідність в проведенні операції після якої необхідна довготривала реабілітація, внаслідок чого дружина позивача деякий час буде обмежена в пересуванні. На вихованні у подружжя перебуває двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких у зв`язку із перебуванням позивача в лавах ЗСУ його дружина виховує самостійно. Втім у зв`язку з погіршенням здоров`я ОСОБА_2 не має змоги самостійно доглядати за дітьми, а тому 03.01.2023 року позивач звернувся з відповідним рапортом до командира роти вогневої підготовки Військової частини НОМЕР_1 . Однак позивачу відмовили у звільненні з військової служби.

Таким чином, позивач в своїх доводах покликається на положення абз. 5 пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ відповідно до якого, під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав: 1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є інвалідом, без конкретизації якої саме групи є інвалідність; 2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, а тому з метою зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем подано до суду матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою від 20.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Установлено строк для подання заяв по суті.

Відповідно до даних офіційного сайту ДП "Укрпошта" поштові відділення, які знаходяться на території м. Маріуполь тимчасово не обслуговуються, як наслідок, направлення поштової кореспонденції є неможливим.

Відтак, з метою інформування відповідача про надходження позовної заяви до суду, а також про його право на подання заяв по суті справи опубліковано оголошення про цю справу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КАС України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

27.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ, позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На теперішній час строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-ХІІ. Відповідно до абз. 5 пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232- XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

Однак, відповідач вказує, що аналізуючи абз. 5 пп. "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку подвійного трактування даного абзацу. При цьому дана норма ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, з конкретизації якої саме групи є інвалідність.

Позивач відповідачу так і суду подав документи, які вказують на те, що його дружина є особою з інвалідністю III групи, а саме копію довідки до акту огляду медико- соціальною експертною комісією від 13.12.2022 (бланк серії 12ААГ №029162).

Таким чином, військова частина НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 , діяла виключно у правовому полі, дотримуючись вимог законодавства, його права не порушувала, а відтак у задоволенні позову до військової частини НОМЕР_1 просить відмовити повністю.

Враховуючи, що розгляд справи по сут розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив наступне.

03.08.2022 позивача призвано для проходження військової служби на підставі Наказу № 280 (а.с. 4).

З 04.08.2022 позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.12.2022 (бланк серії 12ААГ №029162) дружина позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи (а.с. 19).

03.01.2023 року позивач звернувся до командира роти вогневої підготовки Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з лав Збройних Сил України на підставі ст. 26 ч. 4 п. 2 п.п. "г" через сімейні обставини, а саме за наявності дружини із числа осіб з інвалідністю, надавши копію довідки МСЕК від 13.12.2022 (бланк серії 12ААГ №029162), що не заперечується відповідачем (а.с.20).

Однак, оскільки відповіді на рапорт позивач не отримав, звільнення з військової служби не відбулося, що на думку останнього є протиправною бездіяльністю, тому заявник звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно з пунктом 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Підстави для звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

Предметом цього спору є протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не звільненні ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІІ групи.

Так, відповідно до матеріалів справи позивач 03.01.2023 звернувся до свого командира з рапортом про звільнення його з лав Збройних Сил України на підставі ст. 26 ч. 4 п. 2 п.п. "г" через сімейні обставини, а саме за наявності дружини із числа осіб з інвалідністю, надавши копію довідки МСЕК від 13.12.2022 (бланк серії 12ААГ №029162).

Резолюцією на рапорті не погоджено звільнення, так як у дружини ІІІ група інвалідності, а відповідно до абз. 4 пп "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII, відсутня така підстава.

Так, абзацом 6 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (в редакції Закону № 2122-IX від 15.03.2022) визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав:

1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є особою з інвалідністю, без конкретизації якої саме групи є інвалідність;

2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Суд вважає, що тлумачення відповідачем пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ, а саме, що підставами для звільнення з військової служби є наявність у дружини/чоловіка військовослужбовця тільки І чи ІІ групи інвалідності є хибним, оскільки змістовний аналіз та викладення вказаної норми є такою, що такі підстави стосуються лише батьків. Що стосується дружини/чоловіка військовослужбовця, то достатньою підставою може бути і інша група інвалідності, а саме третя, оскільки відповідно до чинного законодавства в Україні всього їх три, а саме І, ІІ та ІІІ.

Таким чином, позивач має право на звільнення у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, а відтак не звільнення позивача на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" є протиправною бездіяльністю. Тому вимоги позивача в частині зобов`язального підлягають задоволенню в силу того, що вони є похідними від основних вимог, задоволення яких залежить від задоволення останніх (п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 за п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, за сімейними обставинами, у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, за сімейними обставинами, у зв`язку із наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (адреса для листування: АДРЕСА_2 )

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна