Справа № 300/2261/23
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" липня 2023 р. справа № 300/2261/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.58-59).
22.05.2023 військова частина НОМЕР_1 отримала копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, згідно наявного в матеріалах справи трекінгу поштового відправлення від 03.07.2023. Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов у строк, визначений частиною 5 статті 162, частиною 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлений ухвалою суду від 01.05.2023, не скористався. Також військовою частиною НОМЕР_1 не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено таке.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2022 за №46 ОСОБА_1 з 28.02.2022 зараховано на всі види забезпечення (а.с.14).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2022 за №120 позивач з 21.03.2022 перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.28).
Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2022 за №517, солдат ОСОБА_1 у періоди з 21.03.2022 по 26.04.2022 та з 23.06.2022 по 12.07.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації (а.с.20).
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.07.2022 за №694/1687, солдат ОСОБА_1 26.04.2022 о 12:00 год поблизу населеного пункту Олександрівка, Донецької області, під час виконання завдання за призначенням, де здійснював фортифікаційне обладнання вогневих позицій, в результаті артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ, отримав мінно-вибухову травму, акуботравму. Вказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби та пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.22).
Згідно довідки військово-лікарської комісії №157/ЗСУ, ОСОБА_1 проведено медичний огляд комісією при ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області» 23.05.2022, та він потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.29).
Крім цього, згідно довідок військово-лікарської комісії від 08.09.2022 за №976 та від 05.01.2023 за №1917 позивач потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.18, 23).
10.02.2023 позивач звернувся із рапортом до відповідача, в якому просив виплатити додаткову винагороду передбачену постановою №168 за березень, квітень, червень, липень, грудень 2022 року та за січень-лютий 2023 року (а.с.48-50).
17.03.2023 позивач повторно звернувся із рапортом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив виплатити додаткову винагороду передбачену постановою №168 за березень, квітень, липень, грудень 2022 року та за січень-лютий 2023 року (51-53).
Зазначені рапорти отримані відповідачем 16.02.2023 та 21.03.2023 відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.46-47).
Відповіді відповідача на вказані рапорти позивача в матеріалах справи відсутні.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в належному розмірі, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії, конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
З фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовано зокрема Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1 ст.9 Закону №2011-XII).
Згідно ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У відповідності до частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову № 704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови № 704 встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Відповідно до пункту 1 Указу№64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 22 квітня 2022 року №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 року №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб та з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб відповідно.
На затвердження даних указів Верховною Радою України прийнято відповідні закони.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168, пунктом 1 (в редакції від 02.04.2022) якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 пункту 1 постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 вказана редакція пунктів 1, 2-1 постанови №168 підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.
З системного аналізу наведених норм слідує, що обов`язковими умовами для виплати передбаченої постановою №168 додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі до 100000 грн. є безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебування в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів та наявність наказу командира.
Одночасно, для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, необхідно встановлення двох умов, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Як вже встановлено судом вище, ОСОБА_1 у періоди з 21.03.2022 по 26.04.2022 та з 23.06.2022 по 12.07.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, що підтверджено довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2022 за №517 (а.с.20).
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.07.2022 за №694/1687, солдат ОСОБА_1 26.04.2022 о 12:00 год поблизу населеного пункту Олександрівка, Донецької області, під час виконання завдання за призначенням, де здійснював фортифікаційне обладнання вогневих позицій, в результаті артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ, отримав мінно-вибухову травму, акуботравму. Вказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби та пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.22).
Як вже зазначено судом вище, позивач, серед інших періодів, у періоди з 26.07.2022 по 02.08.2022, з 03.08.2022 по 16.08.2022, з 17.08.2022 по 09.09.2022, з 30.11.2022 по 12.12.2022 та з 13.12.2022 по 06.01.2023 перебував на стаціонарному лікуванні.
Крім цього, згідно довідок військово-лікарської комісії від 23.05.2022 за №157/ЗСУ та від 05.01.2023 за №1917, ОСОБА_1 потребував відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів відповідно (а.с.18, 29).
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивач за періоди з 21.03.2022 по 31.03.2022 та з 23.06.2022 по 30.06.2022 має право на виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у вказаних заходах, а за періоди з 01.06.2022 по 22.06.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 30.11.2022 по 05.02.2023 в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць, як строку перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я.
Одночасно, суд зазначає, що згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 28.02.2022 по 18.04.2023, позивачу за березень та червень 2022 року нарахована та виплачена додаткова винагорода встановлена постановою №168 виходячи в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації. За серпень 2022 року ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода встановлена постановою №168 за строк перебування позивача на стаціонарному лікуванні виходячи в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць (а.с.54-55).
Таким чином, за періоди з 21.03.2022 по 31.03.2022, з 23.06.2022 по 30.06.2022 та з 01.08.2022 по 31.08.2022 відповідачем нараховано та виплачено ОСОБА_1 додаткову винагороду, тому позовна вимога до військової частини НОМЕР_1 в частині зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до п.1 постанови №168 за вказані періоди не підлягає задоволенню.
Разом з цим суд зазначає, що за червень 2022 року ОСОБА_1 не виплачена додаткова винагорода встановлена постановою №168 за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії.
Зважаючи на викладене, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я за періоди з 01.06.2022 по 22.06.2022 та з 30.11.2022 по 05.02.2023 в розрахунку до 100000 грн. на місяць, з урахуванням проведених виплат за ці періоди.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що в порушення ч.1 ст. 77 КАС України позивачем не доведено суду, обставин на підставі яких, відповідач повинен здійснити нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 06.02.2023 по 31.03.2023.
Таким чином позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки у матеріалах справи відсутні будь які докази, фактичні дані чи інформація, виходячи з яких суд може зробити висновок про протиправну бездіяльність відповідача в частині нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за вказаний період.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню частково.
Частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я за періоди з 01.06.2022 по 22.06.2022 та з 30.11.2022 по 05.02.2023 виходячи з розміру 100000 грн. на місяць.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я за періоди з 01.06.2022 по 22.06.2022 та з 30.11.2022 по 05.02.2023 виходячи з розміру 100000 грн. на місяць, з урахуванням проведених виплат за ці періоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.