Справа № 520/25601/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 р. Справа № 520/25601/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.02.23 по справі № 520/25601/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області як територіальний орган ДПС, утворений на правах відокремленого підрозділу

про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області як територіальний орган ДПС, утворений на правах відокремленого підрозділу, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування фінансових санкцій № 0 від 20.02.2020, в частині накладення санкцій за порушення вимог щодо зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного держаного реєстру місць зберігання в сумі 17 000 грн.

В обґрунтування позову вказано, що 03.02.2020 на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області № 470 від 24.01.2020 до господарського об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , прибули працівники ГУ ДПС у Харківській області з метою проведення фактичної перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", Податкового кодексу України та інших нормативно правових актів.

За наслідками проведеної перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки № 43/20/38/РРО/ НОМЕР_1 від 04.02.2020, який в подальшому став підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій № 0 від 20.02.2020 на суму 34000 грн за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії та зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного держаного реєстру місць зберігання.

Позивач вважає, що обов`язок подання заяви про внесення місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігання покладено саме на суб`єктів господарювання, які здійснюють/мають намір здійснювати реалізацію таких напоїв, для чого отримали відповідну ліцензію, а також стосується тільки тих місць зберігання алкогольних напоїв, які розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі. Як вбачається з акту фактичної перевірки від 04.02.2020, за період з 21.11.2019 по 27.11.2019 виявлено зберігання алкогольних напоїв в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання. А тому, на думку позивача, рішення про застосування фінансових санкцій № 0 від 20.02.2020 в частині накладення санкцій за порушення вимог щодо зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного держаного реєстру місць зберігання є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області як територіальний орган ДПС, утворений на правах відокремленого підрозділу про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що обов`язок подання заяви про внесення місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігання покладено саме на суб`єктів господарювання, які здійснюють/мають намір здійснювати реалізацію таких напоїв, для чого отримали відповідну ліцензію, а також стосується тільки тих місць зберігання алкогольних напоїв, які розташовані за іншою адресою ніж місце здійснення торгівлі.

Як вбачається з акту фактичної перевірки від 04.02.2020, за період з 21.11.2019 по 27.11.2019 співробітниками відповідача виявлено зберігання алкогольних напоїв в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Матеріалами справи встановлено, що проведеною посадовими особами відповідача 03.02.2020 року перевіркою господарського об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність позивач, за період з 21.11.2019 по 27.11.2019 виявлено зберігання алкогольних напоїв в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання, водночас, у позивача в перевіряємий період були відсутні ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, однак, обов`язок у суб`єкта господарювання щодо внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів виникає саме після отримання останнім ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та відповідності такого місця поняттю "місце зберігання" у розумінні Закону №481.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 , не отримано ліцензії на торгівлю алкогольними напоями в період визначений в акті фактичної перевірки від 04.02.2020, позивач позбавлена обов`язку щодо внесення до Єдиного реєстру відомостей про місце зберігання алкогольних напоїв, необхідність у чому виникає саме після отримання відповідних дозвільних документів на продаж алкогольних напоїв, у контексті розуміння Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що коли місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів збігається з місцем їх реалізації, то суб`єкти господарювання на підставі ч. 59 ст. 15 Закону №481/95-ВР звільняються від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, згідно наявної інформації у податковому органі відображеної у відповідній базі даних на підставі отриманих від позивача електронних копій розрахункових документів, ФОП ОСОБА_1 в приміщенні кафе здійснювала реалізацію алкогольних напоїв у період відсутності у неї ліцензії. Вказані обставини свідчать про вчинення позивачем правопорушення у вигляді здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії та зберігання алкогольних напоїв у місці, не внесеному до Єдиного реєстру. Між тим, перевірка проводилась в присутності позивача, яка підписала акт без зауважень, про що свідчить її підпис на останній сторінці акту перервіки.

Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , проведеної посадовими особами ГУ ДПС на підставі наказу від 24.01.2020 № 470 та направлень від 28.10.2020 №510, №511 за місцем провадження нею діяльності у господарському об`єкті (кафе), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та оформленої актом від 04.02.2020 № 43/20/38/РРО/, контролюючим органом встановлено, що позивач отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у приміщенні даного кафе терміном дії з 21.11.2018 до 21.11.2019 (реєстраційний номер: 1801335), наступна ліцензія отримана терміном дії з 28.11.2019 до 28.11.2020 (реєстраційний номер: 1904497).

У період з 21.11.2019 до 27.11.2019 у позивача відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Згідно з відомостями, наявними у розпорядженні контролюючого органу та відображеними у відповідній базі даних на підставі отриманих від позивача електронних копій розрахункових документів, позивач в приміщенні даного кафе здійснювала реалізацію алкогольних напоїв 21.11.2019 (продано 100 грам вина "Шато" вартістю 70 гривень, 1 пляшку шампанського "Артемівське" вартістю 130 гривень, 5 літрів пива "Біле нефільтроване" вартістю 250 гривень, 200 грамів горілки "Зубровка" вартістю 40 гривень), 22.11.2019 (продано 100 грам горілки "Козацька Рада" вартістю 22 гривні, 2,5 літри горілки "Гріндей" вартістю 600 гривень, 1 літр горілки "Зубровка" вартістю 200 гривень), 23.11.2019 (продано 1,5 літри портвейну "Приморський" вартістю 90 гриивень, 1,3 літри бальзаму "Знахарський" на суму 247 гривень), 24.11.2019 (продано 1 літр горілки "Гріндей" на суму 240 гривень, 0,5 літра бальзаму "Знахарський" на суму 95 гривень), 25.11.2019 (продано 1,375 літра коньяку "Кобелев Резерв" вартістю 675 гривень, 50 грам горілки "Гріндей" вартістю 12 гривень), 26.11.2019 (продано 0,8 літра коньяку "Пиросмани" вартістю 400 гривень), 27.11.2019 (продано 5 літрів пива "Біле нефільтроване" вартістю 250 гривень, 1,450 літра горілки "Гріндей" вартістю 348 гривень).

Перевірка проводилася в присутності позивача, яка підписала акт без зауважень, про що свідчить її підпис на останній сторінці акту перевірки.

На підставі даного акту контролюючим органом прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу від 20.02.2020 № 0 на суму 34000 гривень за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій (абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP) та за зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP) у редакції Закону №481/95-ВР, що діяв на час прийняття рішення.

Сума штрафу, застосована рішенням від 20.02.2020 №0 (в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за відсутності ліцензії), не оскаржується позивачем.

Позивач у позові посилається на те, що контролюючим органом не виявлено факту зберігання нею у період з 21.11.2019 по 27.11.2019 алкогольних напоїв у приміщенні, яке є місцем зберігання у розумінні положень ст. 15 Закону № 481/95-BP.

При цьому факт здійснення продажу алкогольних напоїв у вищевказаний період позивачем не заперечується.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання, зокрема, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, а також посилення боротьби з незаконним обігом даної продукції на території України визначає Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (з 01.01.2021 назва "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-BP роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Крім того, у ч. 56 ст. 15 Закону № 481/95-BP закріплено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання (далі - Єдиний реєстр), незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

При цьому, в ч. 59 ст. 15 Закону № 481/95-BP закріплено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Тобто, коли місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів збігається з місцем їх реалізації, то суб`єкти господарювання на підставі ч. 59 ст. 15 Закону № 481/95-BP звільняються від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Крім того, у ч. 1 ст. 16 Закону № 481/95-BP встановлено, що контроль за дотриманням його норм здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251.

Пунктом 1.1 Порядку № 251 визначено, що Єдиний державний реєстр місць зберігання - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 251 до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

За приписами ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-BP за порушення норм цього закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності.

Згідно з абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP у разі здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-BP у разі зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Частиною 4 ст. 17 Закону № 481/95-BP визначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених ч. 2 цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Вказані висновки акту перевірки про здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольних напоїв ґрунтуються на відомостях бази даних ГУ ДПС у Харківській області, що сформовані на підставі отриманих від позивача електронних копій розрахункових документів, які на підтвердження вказаної обставини надані відповідачем до матеріалів справи.

Аналіз зазначених відомостей баз даних ГУ ДПС у Харківській області дає можливість встановити, що 21.11.2019 позивач в приміщенні даного кафе здійснювала реалізацію алкогольних напоїв (продано 100 грам вина "Шато" вартістю 70 гривень, 1 пляшку шампанського "Артемівське" вартістю 130 гривень, 5 літрів пива "Біле нефільтроване" вартістю 250 гривень, 200 грамів горілки "Зубровка" вартістю 40 гривень), 22.11.2019 (продано 100 грам горілки "Козацька Рада" вартістю 22 гривні, 2,5 літри горілки "Гріндей" вартістю 600 гривень, 1 літр горілки "Зубровка" вартістю 200 гривень), 23.11.2019 (продано 1,5 літри портвейну "Приморський" вартістю 90 гриивень, 1,3 літри бальзаму "Знахарський" на суму 247 гривень), 24.11.2019 (продано 1 літр горілки "Гріндей" на суму 240 гривень, 0,5 літра бальзаму "Знахарський" на суму 95 гривень), 25.11.2019 (продано 1,375 літра коньяку "Кобелев Резерв" вартістю 675 гривень, 50 грам горілки "Гріндей" вартістю 12 гривень), 26.11.2019 (продано 0,8 літра коньяку "Пиросмани" вартістю 400 гривень), 27.11.2019 (продано 5 літрів пива "Біле нефільтроване" вартістю 250 гривень, 1,450 літра горілки "Гріндей" вартістю 348 гривень).

Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 (справа №811/1167/16) зазначив, що метою правового регулювання відносин із зберігання алкогольних напоїв є забезпечення контролю за їх виробництвом і обігом. Нарівні з місцями виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольних напоїв законодавець запровадив реєстрацію їх місця зберігання в Єдиному державному реєстрі для забезпечення повного контролю за процесом виробництва і реалізації підакцизної продукції. При цьому, здійснення такої реєстрації не пов`язується з наявністю в суб`єкта господарювання відповідної ліцензії на провадження діяльності з реалізації алкогольних напоїв.

Положеннями абз.14 статті 1 Закону № 481/95-ВР передбачено, що під місцем торгівлі слід розуміти місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

В свою чергу місце зберігання визначено законодавцем, як місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання (абз. 21 статті 1 Закону № 481/95-ВР).

Тобто, за певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання відповідно до частини 59 статті 15 Закону №481/95-ВР звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання тютюнових виробів.

Однак, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зазначене вище виключення на позивача не розповсюджується.

Вказаний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 814/225/15.

З апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що позивач не заперечує факту здійснення нею реалізації вказаних вище алкогольних напоїв в період з 21.11.2019 по 27.11.2019 без наявності ліцензії.

Зазначені обставини вказують на те, що ФОП ОСОБА_1 вчинила правопорушення у вигляді здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії та зберігання алкогольних напоїв у місці, не внесеному до Єдиного реєстру.

Колегією суддів встановлено, що в період з 21.11.2019 по 27.11.2019 у позивача відсутня відповідна ліцензія, оскільки нову ліцензію на продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів суб`єкт господарювання отримала строком дії від 28.11.2019.

Таким чином, враховуючи, що з 21.11.2019 по 27.11.2019 у позивача відсутня чинна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що відповідно позбавило її права на продаж алкогольних напоїв у власному місці торгівлі як в місці реалізації товарів (кафе), та, як наслідок, права зберігати в даному місці алкогольні напої без відповідної реєстрації у Єдиному реєстрі.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 11.06.2020 у справі №820/6852/16, від 02.03.2021 у справі №805/1154/17-а, які враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від № 755/10947/17 від 30.01.2019, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Враховуючи, що обов`язковою передумовою для реалізації алкогольних напоїв є їх зберігання на місці торгівлі суб`єкта господарювання, а встановлений в ході розгляду справи факт продажу позивачем з 21.11.2019 по 27.11.2019 алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не міг відбутися без його фізичної наявності, тобто без зберігання на місці торгівлі, колегія суддів вважає доведеними відповідачем обставини зберігання алкогольних напоїв у вказаний період в кафе ФОП ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення, що є підставою для притягнення її до відповідальності у вигляді штрафу за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання згідно з частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР , у зв`язку з чим оскаржуване рішення відповідача є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 11.02.2021 у справі №820/2258/17, оскільки дана справа не містить висновків щодо можливості та правомірності здійснення продажу алкогольних напоїв за відсутності відповідної ліцензії, відтак, підстави для врахування висновків у зазначеній справі та відступу від сталої практики Верховного Суду в даній категорії справи відсутні.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 по справі № 520/25601/21 - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова