Справа № 360/577/23
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2023-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/577/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2023 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач №1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач №2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови в здійснені перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% від суддівської винагороди діючого судді, з урахуванням до спеціального стажу на роботі судді (професійної діяльності) періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського, виходячи із загального стажу роботи на посаді судді (професійної діяльності) - 33 роки 8 місяців 20 днів, згідно заяви від 19.05.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.05.2023 № 61 щодо відмови в здійснені перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% від суддівської винагороди діючого судді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді (професійної діяльності) 33 роки 8 місяців 20 днів, згідно заяви від 19.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, починаючи з 19.02.2020 здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% від суддівської винагороди діючого судді відповідно до довідки апеляційного суду Луганської області про розмір суддівської винагороди діючого судді від 05.03.2020 № 121, виходячи зі стажу роботи на посаді судді (професійної діяльності) - 33 роки 8 місяців 20 днів, з урахуванням до спеціального стажу на роботі судді (професійної діяльності) періоду проходження строкової військової служби з 10 травня 1980 року по 01 травня 1982 року - 1 рік 11 місяців 22 дні, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01 вересня 1982 року по 01 липня 1986 року - 1 рік 11 місяців, згідно розрахунку стажу, виданого Луганським апеляційним судом 21.05.2021 № 5/1048/2021, з урахуванням фактично сплачених сум, згідно заяви від 19.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

02.06.2021 позивач звернувся до Управління із заявою про зарахування до спеціального стажу судді календарного періоду проходження строкової військової служби з 10.05.1980 по 01.05.1982 - 1 рік 11 місяців 22 дні, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01.09.1982 по 01.07.1986 1 рік 11 місяців та про проведення перерахунку відсоткового розміру щомісячного грошового довічного утримання із урахуванням зазначеного стажу.

Заява позивача від 02 червня 2021 року була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (рішення № 4238 від 03.06.2021) та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (рішення від 03 червня 2021 року № 61), та у зарахуванні зазначених періодів до стажу роботи на посади судді та перерахунку розміру щомісячного грошового утримання було відмовлено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року в адміністративній справі №360/3572/21, яке набрало законної сили 30 січня 2023 року, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області скасовано, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди: проходження строкової військової служби з 10 травня 1980 року по 01 травня 1982 року - 1 рік 11 місяців 22 дні, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01 вересня 1982 року по 01 липня 1986 року - 1 рік 11 місяців; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 02 червня 2021 року, з урахуванням фактично сплачених сум.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про добровільне виконання рішення суду від 21 грудня 2021 року в адміністративній справі №360/3572/21, при цьому періоди проходження строкової військової служби і половину строку навчання зараховано до стажу судді, однак розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.06.2021 не змінився та склав 133645,16 грн. Перерахунок проведено із розрахунку 68%.

19.05.2023 позивач через електронний кабінет веб-порталу електронних послуг ПФУ звернувся до відповідача № 2 із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням включення до стажу роботи на посаді судді додатково періоду навчання у вищому навчальному юридичному закладі та періоду військової служби, а всього, виходячи із стажу роботи на посаді судді 33 роки 8 місяців 20 днів у розмірі 76% щомісячного грошового утримання діючого судді.

Заява для розгляду за екстериторіальністю була передана до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, та 25.05.2023 відповідач № 1 прийняв рішення № 61 про відмову в задоволенні заяви, оскільки щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обраховано з 19.02.2020 згідно Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 21.05.2021 за № 5/1048/2021, виданого Луганським апеляційним судом та згідно Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Луганським апеляційним судом 05 березня 2020 року № 121.

Позивач, не погодившись зі вказаним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.06.2023 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 09.06.2023 відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20.06.2023 відповідач № 2 надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що 19.05.2023 ОСОБА_1 звернувся через електронну персональну сторінку користувача послуг (особистий кабінет) на Веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% щомісячного довічного грошового утримання діючого судді.

У даному випадку органом призначення за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Отже, заява ОСОБА_1 від 19.05.2023 про перерахунок опрацьовувалась за принципом єдиної черги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

За наслідками розгляду заяви позивача від 19.05.2023 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.05.2023 за № 61 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області по заяві від 19.05.2023 рішення про відмову в призначенні пенсії № 61 від 25.05.2023 не приймало, заяву від 19.05.2023 по суті не розглядало.

Також відповідач зазначив, що судове рішення у справі №360/3572/21, яке набрало законної сили 30.01.2023, виконано Головним управлінням з урахуванням покладених зобов`язань, а саме: ОСОБА_1 зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 10.05.1980 по 01.05.1982 - 1 рік 11 місяців 22 дні та половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01.09.1982 по 01.07.1986 - 1 рік 11 місяців та проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 02.06.2021.

Коригування загального відсотка розрахунку пенсії від щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не проводилось, оскільки судовим рішенням не покладено зобов`язань щодо зміни відсоткового розрахунку.

ОСОБА_1 19.05.2023 звернувся з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та долучив довідку Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 №121 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наданий Луганським апеляційним судом від 21.05.2021 № 5/1048/2021.

Посилаючись на вищенаведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.05.2023 було правомірно прийнято рішення №61 від 25.05.2023 про відмову в перерахунку, оскільки даний перерахунок вже проведено та розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 обчислено з урахуванням наданої довідки від 05.03.2020 № 121.

На теперішній час щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислено в розмірі 68%. До стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано період проходження строкової військової служби з 10.05.1980 по 01.05.1982 - 1 рік 11 місяців 22 дні та половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01.09.1982 по 01.07.1986 - 1 рік 11 місяців.

З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

23.06.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у встановлений судом строк відзив на позов не надало.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), є суддею у відставці Апеляційного суду Луганської області, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.12.2014 № 919-9037, посвідчення судді у відставці.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі №360/2684/20 позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30.04.2020 № 2584/2020 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 № 121 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 23.09.2020 щомісячне грошове забезпечення судді у відставці визначено відповідачем у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 360/3572/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті; визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 03 червня 2021 року № 4238 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного грошового утримання згідно заяви від 02 червня 2021 року; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті; визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 03 червня 2021 року № 61 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного грошового утримання згідно заяви від 02 червня 2021 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного дові

Позивач звертався до відповідача № 2 з заявами від 31.01.2023, від 06.04.2023, від 26.04.2023 щодо виконання рішення суду по справі № 360/3572/21.

Листами від 27.02.2023 № 1200-0202-8/3851, від 25.04.2023 № 2661-2616/Ш-02/8-1200/23, від 16.05.2023 № 3207-3158/Ш-02/8-1200/23 ГУПФУ в Луганській області повідомляло позивача, зокрема, що на виконання рішення суду № 360/3572/21 Головним управлінням зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вищезазначені періоди проходження строкової військової служби і половину строку навчання та проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 02 червня 2021 року. Після проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.06.2021 не змінився та склав 133645,16 грн. Перерахунок проведено із розрахунку 68% від суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці - 196537,00 грн, при стажі роботи на посаді судді 29 років 10 місяців. Рішення суду № 360/3572/21 виконано Головним управлінням відповідно до покладених судом зобов`язань. Зобов`язання щодо зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи на посаді судді відсутні. Коригування загального відсотка розрахунку пенсії від щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не проводилось, оскільки судовим рішенням не покладено зобов`язань щодо зміни відсоткового розрахунку.

Згідно з протоколом перерахунку пенсії від 23.09.2020 відповідачем здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу роботи на посаді судді 29 років 10 місяці 00 днів.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Луганського апеляційного суду у відставці від 21.05.2021 № 5/1048/2021, позивачу визначено стаж судді 33 роки 08 місяців 20 днів.

19.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% щомісячного довічного грошового утримання діючого судді.

Заяву позивача було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.05.2023 № 61 Про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023, поданої через вебпортал, оскільки даний перерахунок проведено.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною першою статті 142 Закону № 1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону № 1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, якими передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа «щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці» та «щомісячного грошового утримання діючого судді» однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх Рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у Рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідних положень» Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013)

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним Конституційний Суд України Рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.06.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 єдиною нормою, яка визначає порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснення її перерахунку є стаття 142 Закону № 1402-VІІI.

Частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VІІI).

При цьому абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIІІ визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Наведені норми неконституційними не визнавалась.

Тобто Законом № 1402-VIІІ змінено порядок визначення відсоткового розміру грошового утримання судді у відставці, однак, при здійсненні обрахунку стажу, що дає право на відставку, необхідно враховувати порядок призначення (обрання) судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до стажу, необхідного для зайняття посади судді, застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Луганського апеляційного суду у відставці від 21.05.2021 № 5/1048/2021, позивачу визначено стаж судді 33 роки 08 місяців 20 днів.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 360/3572/21, яке набрало законної сили 30.01.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди: проходження строкової військової служби з 10 травня 1980 року по 01 травня 1982 року 1 рік 11 місяців 22 дні, половини строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01 вересня 1982 року по 01 липня 1986 року - 1 рік 11 місяців; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 02 червня 2021 року, з урахуванням фактично сплачених сум та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі викладеного, враховуючи відомості розрахунку стажу позивача та рішення Луганського окружного адміністративного суду, з урахуванням приписів частини четвертої статті 78 КАС України, стаж позивача, який повинен враховуватися при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 33 роки 08 місяців 20 днів.

Відтак, стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 33 повних років, що в свою чергу дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 % (50 % (20 років роботи) + 26 % (13 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2 % грошового утримання судді)).

Органом Пенсійного фонду обраховується загальний стаж позивача 34 роки 2 місяці 9 днів, та стаж роботи на посаді судді 29 років 10 місяців 0 днів.

Судом установлено, що при здійсненні позивачу призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органом Пенсійного фонду (УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) вчинено протиправні дії, які полягають у визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68%, що не заперечується сторонами, а не 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 19.06.2018 у справі № 243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 у справі № 686/10100/15а.

З огляду на викладене, орган Пенсійного фонду не може перебирати на себе повноваження спеціально уповноваженого органу та самостійно обраховувати стаж судді у відставці.

Як зазначає відповідач № 2 у відзиві на позов рішення суду у справі № 360/3572/21, яке набрало законної сили 30.01.2023, виконано Головним управлінням з урахуванням покладених зобов`язань, а саме: ОСОБА_1 зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 10.05.1980 по 01.05.1982 - 1 рік 11 місяців 22 дні та половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського на денному факультеті з 01.09.1982 по 01.07.1986 - 1 рік 11 місяців та проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 02.06.2021. Коригування загального відсотка розрахунку пенсії від щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не проводилось, оскільки судовим рішенням не покладено зобов`язань щодо зміни відсоткового розрахунку.

Тобто, судом установлено, що на виконання рішення суду у справі № 360/3572/21 відповідачем № 2 зараховано до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, спірні періоди проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою, однак не було здійснено коригування загального відсотка розрахунку пенсії від щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.05.2023 № 61 Про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023, поданої через вебпортал, оскільки даний перерахунок проведено.

Суд наголошує на тому, що Закон № 1402-VIІІ передбачає перерахунок відсоткового значення грошового утримання судді у відставці у бік зменшення за рахунок значного підвищення суддівської винагороди працюючих суддів, однак, Закон № 1402-VIІІ не є підставою для зменшення стажу на посаді судді, адже саме цим Законом (абзац четвертий пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIІІ) встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

У зв`язку з тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 360/3572/21 вирішено питання щодо обрахунку стажу позивача на посаді судді та встановлено, що його стаж на посаді судді становить повних 33 роки, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, судом встановлено, що при здійсненні позивачу з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органом Пенсійного фонду (УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області) вчинено протиправні дії, які полягають у визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що ГУПФУ в Чернігівській області безпідставно не здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою позивача від 19.05.2023.

Як наслідок, рішення ГУПФУ в Чернігівській області від 25.05.2023 № 61 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та належить до скасування.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність дій відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям ГУПФУ в Чернігівській області рішення від 25.05.2023 № 61 про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не з діями, вчиненими останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, суд вважає, що належним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Чернігівській області від 25.05.2023 № 61 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023, та зобов`язання ГУПФУ в Чернігівській здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

Самі по собі дії ГУПФУ в Чернігівській не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

Позовні вимоги в частині зобов`язання ГУПФУ в Луганській області, починаючи з 19.02.2020, здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою апеляційного суду Луганської області про розмір суддівської винагороди діючого судді від 05.03.2020 № 121 задоволенню не підлягають, оскільки питання наявності у позивача права на такий перерахунок вже було предметом розгляду у справі № 360/2684/20 і орган Пенсійного фонду вже зобов`язано судом здійснити перерахунок грошового утримання на підставі вказаної довідки.

Окрім того, розгляд документів та безпосередньо прийняття рішення про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці розглядав орган Пенсійного фонду за принципом екстериторіальності. Тобто, не за місцем проживання/реєстрації пенсіонера.

Тому суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для зобов`язання ГУПФУ в Луганській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви ОСОБА_1 від 19.05.2023, оскільки вказана заява розглядалася за принципом екстериторіальності ГУПФУ в Чернігівській області.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені обставини, суд задовольняє позов частково з обранням належного способу захисту порушених прав позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керуються таким.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2576,64 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача № 1 судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в сумі 1717,76 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (код за , місцезнаходження: вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код за , місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 25.05.2023 № 61 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до заяви від 19.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1717,76 грн (одна тисяча сімсот сімнадцять грн 76 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун