Справа № 521/167/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 521/167/23

Перша інстанція: суддя Тополева Ю.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Шеметенко Л. П., Шевчук О. А.

за участі секретаря Алексєєвої Н. М.

представника Одеської митниці Кептене Д. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Крутоголової Оксани Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2021 року адвокат Крутоголова О. О., представляючи інтереси ОСОБА_1 , звернулася до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці в якому просила скасувати постанову в справі про порушення митних правил від 17.11.2022 №1086/50000/22, що прийнята за ознаками статті 485 Митного кодексу України та про закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Підставами для задоволення позову, адвокат зазначила такі обставини.

По перше, представниця вказує, що склад правопорушення передбачений статтею 485 Митного кодексу України передбачає, з-поміж іншого, те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Ураховуючи, що митне оформлення здійснював митний брокер ОСОБА_2 , тобто особа, уповноважена на декларування транспортного засобу комерційного призначення від імені декларанта, саме він, на думку адвоката повинен нести відповідальність за статтею 485 Митного кодексу України.

Пояснюючи дану обставину, представниця зазначила, що ОСОБА_2 як особа, уповноважена на декларування транспортного засобу, надав до Одеської митниці недостовірний документ про зняття з обліку транспортного засобу від 09.07.2021 №К5416.1.769.2019 АСZ.

По друге, адвокат заявила, що Одеська митниця не надала доказів того, що документ про зняття обліку №К5416.1.769.2019 АСZ, на підставі якого позивачка притягнута до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України, був визнаний підробленим або недійсним.

По третє, адвокат, покликаючись на рішення Конституційного суду України від 15.06.2022 вважає, що є необґрунтованим розмір накладеного, на її довірительку, штрафу.

З цього приводу, вона зазначає про висновок Конституційного суду України, за яким визнаний таким, що не відповідає Конституції України абзац 2 статті 485 Митного кодексу України, де встановлена відповідальність правопорушника у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів,

Ураховуючи, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо врегулювання питання притягнення до адміністративної відповідальності за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів» від 16.11.2022 №2760 ІХ (далі - Закон №2760 - ІХ), суттєво змінений розмір штрафу, висновуючись з приписів статті 8 КУпАП , є безпідставним, на переконання адвоката застосування до ОСОБА_1 розміру штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції не погодився з доводами адвоката Крутоголової О. О. про відсутність, в діях її довірительки, умислу на вчинення порушення митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України.

Підставою для такого висновку, суд першої інстанції зазначив те, що ОСОБА_1 усвідомлювала, що в документах, які надавались митному органу, під час оформлення транспортного засобу, проставлені не її підписи, тобто підписи є підробленими, але до правоохоронних органів не звернулася.

Суд пояснив, що ОСОБА_1 у своєму особистому поясненні, на адресу Одеської митниці, зазначила, що будь-які документи для здійснення митного оформлення автомобіля «Volkswagen Golf» (кузов № НОМЕР_1 ) вона не підписувала та не надавала до митного органу.

Зокрема, як випливає з матеріалів справи, позивачка стверджувала, що не підписувала: заяву на зміну митного режиму б/н від 30.08.2021, заяву на видачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу б/н від 30.08.2021, договір купівлі-продажу автомобілю б/н від 09.07.2021. Стосовно документа про зняття транспортного засобу з обліку за №К.5416.1.769.2019.ACZ, позивачка зазначила, що отримала його від декларанта ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, адвокат Крутоголова О. О., в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтування апеляції складається з таких доводів.

По перше, як стверджує адвокат, підставою для застосування до ОСОБА_1 штрафу слугував лист Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 12.08.2022 №26/26-04/7.10/1182, який спирався на відповідь митних органів Республіки Польщі від 12.07.2022 №0201- IGM542.389.2022.8. JC про те, що транспортний засіб придбаний її довірителькою не був знятий з обліку та документ про зняття з обліку не видавався. Водночас, за її твердженням, у наведеній вище відповіді уповноваженого органу Республіки Польща мова йде про автомобіль BMW, що досі зареєстрований в Польщі (а.с.104).

По друге, адвокат наголошує, що надана Одеською митницею польською та українською мовою інформація з сайту www.historiapojazdu.gov.pl стосується різних транспортних засобів, а саме документ польською мовою складений щодо автомобіля Volkswagen Golf» А4 VAR 1.9 TDI 2003 року випуску, свідчить про те, що вказаний транспортний засіб був знятий з обліку 14.09.2022. За твердженням адвоката, саме цей автомобіль придбала ОСОБА_1 і він був знятий з обліку до притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Представниця позивачки наполягає, що документ, який викладений українською мовою стосується автомобіля Volkswagen Passat 1.9 TDI 2000 року випуску, який досі зареєстрований в Польщі і жодного відношення до позивачки не має.

Також, не має відношення до для вирішення спірних правовідносин, на думку адвоката і лист Палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві від 18.08.2022, адже в ньому йде мова про проведення перевірки законності ввезення на територію України 12 транспортних засобів.

Узагальнюючи викладене, адвокат наголошує, що Одеська митниця свідомо ввела суд в оману щодо наявності підстав для притягнення позивачки до відповідальності за порушення митних правил, надавши недостовірні докази.

По третє, за проведеним аналізом норм Митного кодексу України, представниця позивачки вважає, що за вчинення правопорушення, пов`язаного з провадження митної брокерської діяльності, митний брокер несе відповідальність, у тому числі і за подання недостовірний відомостей, наведених в митній декларації.

Покликаючись на постанову Верховного Суду від 06.11.2018 №607/15295/15-а, адвокат стверджує, що уповноважена декларантом особа - ОСОБА_2 , відповідно до частини 3 статті 416 Митного кодексу України повинен відповідати за надання митним органам документу від 09.07.2021 №К5416.1.769.2019 АСZ про зняття транспортного засобу з обліку в республіці Польща.

По четверте, адвокат ОСОБА_3 підтримала свої доводи, викладені в позові про те, що Конституційним судом України визнано таким, що не відповідає Конституції України штраф в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а також звернула увагу на зміни, внесені до законодавства, зокрема до статті 485 Митного кодексу України, якими розмір штрафів значно зменшений. Адвокат указує, що стаття 8 КУпАП надає можливість застосовувати зворотну силу законів, які пом`якшують або скасовують відповідальність.

Одеська митниця не скористалася правом подання відзиву на апеляцію.

Проведення судового засідання в суді апеляційної інстанції, за клопотанням представниці позивачки адвоката Крутоголової О. О. повинно було відбуватися в режимі відеоконференції. Однак, за технічними причинами, адвокат не змогла вийти на зв`язок, у зв`язку з чим справа слухалася за її відсутністю.

Представник Одеської митниці проти задоволення апеляції заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

30.08.2021 між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Термінал-експорт» (далі ПП «Термінал-експорт») був укладений договір №3163 про надання брокерських послуг та декларування товарів. В якості декларанта, від імені ОСОБА_1 виступав працівник ПП «Термінал-експорт» - митний брокер ОСОБА_2 .

Того ж дня, ОСОБА_1 звернулася до начальника Одеської митниці із заявою, де, покликаючись на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» від 15.04.2021 №1402-ІХ (далі Закон №1402-ІХ) та на Закон України Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» від 15.04.2021 №1403-ІХ (далі Закон №1403-ІХ), просила дозволити змінити митний режим (тимчасове ввезення) транспортного засобу (марка Volkswagen модель Golf VIN НОМЕР_1 ) на митний режим імпорт (випуск у вільний обіг).

Також ОСОБА_1 у заяві зазначила про свої зобов`язання сплатити митні платежі, що розраховуються на підставі Законів №1402-ІХ та №1403-ІХ, а також добровільно сплатити до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У вказані заяві ОСОБА_1 указала, що наведений транспортний засіб знятий з обліку в країні реєстрації.

30.08.2021 до відділу митного оформлення №1 м/п «Чорноморськ-порт» Одеської митниці для митного контролю та митного оформлення декларантом, в особі ОСОБА_2 , була подана митна декларація (далі МД) типу «ІМ 40 АА», яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500080/2021/204251.

Для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення декларант ОСОБА_2 до Одеської митниці надав:

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 ВІД 22.02.2013;

паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 23.10.1996, на ім`я ОСОБА_1 ;

висновок ФОП « ОСОБА_4 » від 30.08.2021 №2371/Е/21;

договір купівлі-продажу б/н від 09.07.2021;

документ про зняття з обліку транспортного засобу від 09.07.2021 №К.5416.1.769.2019.ACZ;

сертифікат відповідності транспортного засобу від 26.07/2021 №UA.013.168740-21;

заяву на зміну режиму б/н від 30.08.2021;

заяву на видачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу від 30.08.2021.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД № UA500080/2021/204251 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем транспортного засобу марки Volkswagen Golf» (кузов № НОМЕР_1 ) є ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), а покупцем та одержувачем є громадянка України ОСОБА_1 (Україна, Одеська область, Тарутинський район, с. Євгенівка).

Відповідно граф 31, 33 МД № UA500080/2021/204251 заявлено товар «легковий автомобіль - 1 шт., марка «Volkswagen», модель «Golf»:

ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) НОМЕР_1 ;

календарний рік виготовлення: 2003, модельний рік виготовлення: 2003;

робочий об`єм циліндрів двигуна: 1896 см.куб; номер шасі: т.з. кузовний;

загальна кількість місць, включаючи місце водія: 5;

призначення: для перевезення пасажирів по дорогах загального користування;

тип двигуна: дизельний;

потужність двигуна: 74 квт;

номер двигуна: нема даних;

такий що був у використанні, не містить у своєму складі передавача;

тип кузова: універсал;

колір: чорний;

кількість дверей: 5;

категорія: m1;

дата введення в експлуатацію: 08/01/2004 колісна формула: 4х2;

торгівельна марка Volkswagen;

країна виробництва: DE;

колісний транспортний засіб (КТЗ) має наступні пошкодження: незначне пошкодження лакофарбового покриття кузова, забруднення оббивки сидінь, забруднення оббивки салону»;

код товару УКТ ЗЕД визначено .

Митна вартість автомобілю, згідно договору купівлі-продажу від 09.07.2021 склала 4000 Польських злотих (27 657,60 грн.).

Митні платежі за транспортний засіб по МД № UA500080/2021/204251 із застосуванням преференції « 310» було нараховані та сплачені в розмірі 36 010,12 грн. (в тому числі 8 500 добровільний внесок).

Застосування преференції було встановлено законами України №1402-ІХ та №1403-ІХ

Після здійснення митного оформлення за МД № UA500080/2021/204251 від 30.08.2021 вищевказаний транспортний засіб було випущено у вільний обіг.

Департамент міжнародної взаємодії Держмитслужби України направив на адресу Одеської митниці листа від 12.08.2022 №26/26-04/7.10/1182, в якому повідомив, що за результатами опрацювання отриманої відповіді митних органів Республіки Польща від 12.07.2022 №0201-IGM.541.389.2022.8.JC встановлена невідповідність документів та інформації, які надавались митному органу під час митного контролю та митного оформлення легкового транспортного засобу «Volkswagen Golf» (кузов НОМЕР_1 ).

Так, згідно зазначеної відповіді Палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві Республіки Польща, транспортний засіб «Volkswagen Golf» (кузов НОМЕР_1 ) не було знято з обліку уповноваженим органом у Польщі (Starostwo Powiatowe w Bedzinie) та документ про зняття з обліку від 09.07.2021 №К.5416.1.769.2019.ACZ не видавався.

Одеська митниця, провівши відповідну перевірку дійшла висновку, що при декларуванні вищезазначеного транспортного засобу ОСОБА_1 , здійснюючи його митне оформлення, надала документи, які стали підставою для заявлення у МД №UA500080/2021/204251 від 30.08.2021 неправдивих відомостей про зняття з обліку уповноваженим органом у Польщі (Starostwo Powiatowe w Bedzinie) транспортного засобу «Volkswagen Golf» (кузов № НОМЕР_1 ) та застосування пільгового режиму, а також преференцій у сплаті митних платежів.

Водночас, сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України вищевказаного транспортного засобу без застосування преференції, відповідно до листа митного поста «Чорноморський-порт» Одеської митниці від 29.08.2022 №7.10-28.2-01/1224 становить 89 898,89 грн., тобто різниця в нарахуванні податків становить 45 388,77 грн. (без застосування добровільного внеску у сумі 8 500 грн.).

Вважаючи, що ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило їх недобір у сумі 45 388,77 грн., Одеська митниця склала постанову в справі про порушення митних правил №1086/50000/22.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 136 166,31 гривень.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги адвоката Крутоголової О.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Аналіз змісту постанови в справі про порушення ОСОБА_1 митних правил, свідчить про те, що остання, зазначивши в графі 33 МД № UA500080/2021/204251, код УКТ ЗЕД транспортного засобу - 8703 незаконно скористалася пільговим режимом розмитнення, а також преференціями, встановленими Законами України №1402-ІХ та №1403-ІХ, що призвело до неправомірного зменшення сплати до бюджету митних платежів.

Як пояснює Одеська митниця, вказівка такого коду УКТ ЗЕД вимагає обов`язкове зняття з обліку транспортного засобі з реєстраційних органів іноземних держав.

Досліджуючи обставини наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, колегія суддів установила таке.

Відповідно до частини 1 статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція статті 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту) , ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної у формі умислу та спеціальної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Законом № 1402-IX було доповнено підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України пунктом 77, яким встановлено, що «тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» , за умови дотримання положень, передбачених пункту 9-7 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, базою оподаткування податком операцій із ввезення на митну територію України транспортних засобів особистого користування, що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, є сума акцизного податку, нарахованого відповідно до пункту 36 підрозділу 5 цього розділу.

Цим же Законом № 1402-IX встановлено, що дія пункту 36 підрозділу 5 не поширюється на транспортні засоби, якщо вони не відповідають екологічним нормам «ЄВРО-2» і вище та/або мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом України або визнаної державою-агресором по відношенню до України згідно із законодавством, та/або ввозяться з території такої держави-окупанта (агресора) та/або з тимчасово окупованої території України, визначеної такою згідно із законом України .

Законом №1403-ІХ розділ XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України доповнено пунктами 9-7 9-10.

Зокрема, пункти 9-7, 9-8 даного закону містять таке.

Пункт 9-7 встановлює, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів особистого користування, що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703 (крім транспортних засобів, що класифікуються за товарними підпозиціями 8703 10, 8703 40), 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, за умови сплати належних митних платежів з дотриманням особливостей, встановлених пунктом 77 підрозділу 2 та пунктом 36 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу особистого користування, щодо якого недотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, та добровільною сплатою до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту.

Добровільна сплата коштів відповідно до пункту 9-9 цього розділу звільняє фізичних осіб від добровільної сплати коштів, передбаченої абзацом другим цього пункту.

Відповідно до пункту 9-8 розділу XXI «Прикінцевих та перехідних положень» Митного кодексу України унормовано, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», звільняються від оподаткування ввізним митом транспортні засоби особистого користування (у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію), що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту.

Одеською митницею не заперечується, що транспортний засіб, що підлягав розмитненню ОСОБА_1 відповідав усім критеріям для пільгового розмитнення.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України, як стверджує Одеська митниця, слугувала частина 6 статті 377 цього Кодексу.

Відповідно до даної норми, товари, за товарними позиціями згідно з УКТ ЗЕД, зокрема 8701-8707, що були зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземних держав і ввозяться в Україну для вільного обігу, повинні бути зняті з обліку в цих органах.

Згідно з пунктом 9 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 за №1118 (далі Правила №1118) не підлягає пропуску через митний кордон України, у тому числі транспортний засіб (ТЗ):

що ввозиться в Україну громадянином для вільного обігу, не знятий з обліку в реєстраційних органах країни придбання або іншої країни.

За приписами пункту 10 Правил №1118 ТЗ, не пропущені через митний кордон України внаслідок установлених заборон чи обмежень на їх увезення в Україну, а також несплати встановлених податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні ТЗ через митний кордон України, підлягають вивезенню з території України або переданню на склад митного органу оформлення для зберігання відповідно до Митного кодексу України (92-15).

Поряд з цим, як випливає з матеріалів справи, транспортний засіб придбаний та розмитнений ОСОБА_1 був випущений у вільний обіг на територію України, завдяки представленому документу про зняття транспортного засобу «Volkswagen Golf» (кузов НОМЕР_1 ) з обліку від 09.07.2021 №К.5416.1.769.2019.ACZ.

Відповідаючи на доводи апеляції адвоката Крутоголової О. О., колегія суддів зазначає таке.

Так, довід адвоката щодо неналежності та недопустимості доказів, наданих митним органом про відсутність документа щодо зняття придбаного ОСОБА_1 транспортного засобу «Volkswagen Golf» з реєстраційного обліку, не має правового значення, оскільки нею визнано, що на момент розмитнення вказаного транспортного засобу, останній був зареєстрований у відповідний реєстраційних органах Польщі. Зняття з обліку вказаного автомобіля відбулося 14.09.2022.

Аналізуючи довід представниці позивачки про те, що відповідальність за статтею 485 КУпАП повинен нести митний брокер ОСОБА_2 , який є працівником ПП «Термінал експорт», колегія суддів вважає, що є правильною позиція суду першої інстанції, що митний брокер не може бути суб`єктом даного правопорушення, оскільки він виступав уповноваженою особою ОСОБА_1 на декларування транспортного засобу.

Понад те, варто відзначити, що документи, які надавалися для розмитнення придбаного транспортного засобу, у тому числі щодо зняття його з обліку, були особисто ОСОБА_1 зазначені в заяві на ім`я начальника Одеської митниці з проханням здійснити розмитнення із застосуванням пільг, встановлених Законами України №1402-ІХ та №1403-ІХ.

Позивачкою та її представницею не надані докази, що митний брокер ОСОБА_2 був уповноважений ОСОБА_1 на вчинення дій щодо придбання на її ім`я транспортного засобу, зняття його з обліку в країні придбання.

Отож, як не заперечується сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що, станом на 30.08.2021, були відсутні підстави для розмитнення транспортного засобу «Volkswagen Golf» (кузов НОМЕР_1 ), з використанням преференції на зменшення митних платежів, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а саме заявлення неправдивих відомостей в митній декларації з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів.

Поряд з цим, оцінюючи довід адвоката Крутоголової О. О. щодо необґрунтованого розміру штрафу, враховуючи рішення Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022, колегія суддів з ним погоджується з наступних підстав.

Так, указаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) абзац 2 статті 485 Митного кодексу України.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та враховуючи, що санкція статті 485 Кодексу у вигляді накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів є співмірною з кримінальним покаранням, Конституційний Суд України дійшов висновку, що попередньо сформульовані підходи до розуміння принципу індивідуалізації юридичної відповідальності під час призначення кримінального покарання є застосовними і в межах цього конституційного провадження.

З огляду на наведене, Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі статті 485 цього Кодексу має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Пунктом 2 вказаного рішення було передбачено, що абзац 2 статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

На виконання вказаного рішення суду, Законом України від 16.11.2022 «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо врегулювання питання притягнення до адміністративної відповідальності за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів» було внесено зміни до статті 485 Митного кодексу України шляхом викладення її в новій редакції та встановлено розмір штрафу за вказані в ній правопорушення в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів. Вказаний Закон набрав чинності 15.12.2022.

При цьому, згідно зі статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент розгляду справи про порушення ОСОБА_1 митних правил, положення абзац 2 статті 485 Митного кодексу України були визнані неконституційними, проте відповідач був позбавлений можливості визначити розмір штрафу в іншій, ніж зазначено в оскаржуваній постанові, сумі з огляду на встановлення строку втрати чинності вказаною нормою закону.

Однак, на момент ухвалення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції мав достатні підстави для зміни розміру стягнення, накладеного на позивачку спірною постановою, із урахуванням зворотної дії в часі положень статті 485 Митного кодексу України в редакції від 15.12.2022 в силу наведених положень статті 58 Конституції України.

В контексті питання про розмір штрафу, який підлягає стягненню з позивачки, колегія суддів також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб відповідати вимозі домірності, суворість санкцій має відповідати тяжкості правопорушень, за які їх призначають.

Принцип домірності (пропорційності) має бути дотриманий не лише при визначенні норм, які стосуються суворості санкції, а й при оцінці тих факторів, що їх має бути взято до уваги при визначенні санкції (рішення у справі Imeri v. Croatia від 24.06.2021).

Також, на думку Європейського суду з прав людини, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання обґрунтовано відповідало [правомірній] меті.

Іншими словами, потрібно досягти справедливого балансу між вимогами загальних потреб суспільства і вимогами захисту фундаментальних прав людини. Цього балансу не буде досягнуто, якщо особі або особам, яких це стосується, доведеться нести особистий і надмірний тягар (див., зокрема, рішення у справах The Former King of Greece and Others v. Greece від 28.11.2002; Jahn and Others v. Germany від 30.06.2005; Gogitidze and Others v. Georgiа від 12.05.2015).

Є слушним, застосування до спірних правовідносин рішення Європейського суду з прав людини у справі Краєва проти України від 13.01.2022.

У цьому рішенні Суд, констатувавши, що сума штрафу, накладеного на заявницю за порушення митних правил (частина перша статті 483 Кодексу), становила надмірне втручання в її право власності всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зазначив, зокрема, що:

накладення штрафу як таке становитиме втручання у право, гарантоване абзацом першим статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки воно позбавляє відповідну особу майна, а саме суми, яку необхідно сплатити (§ 23);

щоб відповідати статті 1 Першого протоколу до Конвенції, захід [втручання] має відповідати трьом умовам: він має бути правомірним [ґрунтуватись на приписі права], переслідувати правомірну мету та забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами особи (§ 24);

відповідно до частини першої статті 483 Кодексу, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, що дорівнює вартості товару, що є дуже великою сумою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без жодних винятків; відсутність дискреції стосовно цього не дала українським судам можливості врахувати індивідуальні обставини, що позбавляє сенсу будь-яку оцінку; Європейський суд з прав людини вже зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити потрібний справедливий баланс між вимогами загального інтересу та захистом права особи на власність (§ 31).

Враховуючи викладене, а також вищевказані правові позиції Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, виходячи з засад верховенства права, справедливості та розумності, враховуючи принципи домірності (пропорційності), а також необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами суспільства і захистом законних прав позивачки, колегія суддів виснувала про необхідність зміни заходу стягнення накладеного на ОСОБА_1 постановою від 17.11.2022 у справі про порушення митних правил № 1086/50000/22.

Застосовуючи зміну заходу стягнення, передбаченого оскаржуваної постановою, колегія суддів враховує позицію сторін, щодо можливості застосування судом менш суворої санкції в межах ст. 485 МК України, в редакції після 15.12.2022.

Також апеляційний суд виходить з принципу процесуальної економії та завдань адміністративного судочинства.

Згідно з правовою позицією викладеною в ухвалі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №9901/20/21, принцип процесуальної економії спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду справи (вирішення спору) та зменшення судових витрат.

Ще одним аспектом принципу процесуальної економії є застосування судом такого способу захисту, який приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, а також недопущення штучного подвоєння судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц.

Колегія суддів зазначає, що скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до Одеської митниці може призвести до затягування розгляду справи та спливу строку притягнення позивачки до відповідальності, що в свою чергу завдасть шкоди суспільному інтересу.

При цьому зміна розміру стягнення за адміністративне правопорушення забезпечить своєчасність розгляду адміністративної справи та ефективний захист прав та інтересів позивачки.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги частково.

Так, слід скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позов слід задовольнити частково, змінивши захід стягнення, визначений постановою Одеської митниці від 17.11.2022 № 1086/50000/22, а саме: зі штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що склало 136 166,31 грн. на штраф у розмірі 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 68 083, 15 грн.

Щодо витрат на сплату судового збору, то слід зазначити таке.

Частина перша статті 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частина третя статті 139 КАС України встановлює, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що скаржник поніс витрати на сплату судового збору на загальну суму 1240,50 грн. (квитанція до платіжної інструкції №39851619 від 26.12.2022 в сумі 496,20 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та квитанція до платіжної інструкції №12171541 від 11.04.2023 в сумі 744,30 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції) (а.с.25, 143).

Ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивачки слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 620,25 грн.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 195, 308, 310, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Крутоголової Оксани Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 березня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, застосований до ОСОБА_1 за постановою Одеської митниці в справі про порушення митних правил від 17.11.2022 №1086/50000/22, зі штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що склало 136 166 (сто тридцять шість тисяч сто шістдесят шість) грн. 31 коп. на штраф у розмірі 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 68 083 (шістдесят вісім тисяч вісімдесят три) грн. 15 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 620 (шістсот двадцять) гривень 25 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. П. Шеметенко

суддя О. А. Шевчук

Повне судове рішення складено 06.07.2023.