Справа № 340/2379/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2379/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 014525 від 11.04.2023 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що постанова №ПШ 014525 від 11.04.2023 винесена з порушеннями вимог чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам. Вказує, що 16.02.2023 транспортний засіб Мерседес Бенс державний номер НОМЕР_1 близько 10:00 год знаходився по вул.Привокзальній в місті Знам`янка Кіровоградської області. У вказаний час водій ОСОБА_2 будь-які перевезення пасажирів не здійснював, оскільки водій відпочивав, виїзд на маршрут мав відбутися об 11:25 год. При цьому, зазначає, що під час перевірки близько 10:30 год., на вимогу представника відповідача, останньому були надані всі документи за його вимогою, які ним було сфотографовано та повернуто водію. Також, стверджує, що окремо індивідуальна контрольна книжка водія окремо не вимагалася, а була надана перевіряючому разом з іншими документами, зокрема паспортом автобусного маршруту регулярних перевезень, дорожнім листом, посвідченням водія, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, актом державного технічного контролю, страховим полісом. Крім того, вказує, що спірна постанова прийнята без його участі в розгляді справи, так як повідомлення про розгляд справи він не отримував.

Ухвалою судді від 05.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (а.с.32).

Заперечуючи проти задоволення позову представником відповідача надано відзив на позовну заяву (а.с.38-40), в якому зазначено, що в діях відповідача під час здійснення своїх владних управлінських функцій відсутні будь-які порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Зазначив, що посадовими особами Укртрансбезпеки в м.Знам`янка проводилась рейдова перевірка. Під час перевірки транспортного засобу Мерседес Бенс державний номер НОМЕР_2 , який здійснював перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме водій ОСОБА_2 не надав інспектору індивідуально-контрольну книжку водія або копію графіку змінності водія. У зв`язку з виявленням вищезазначених порушень, старшими державними інспекторами було складено акт, водій зі змістом акту був ознайомлений та жодних заперечень не надав. Також, позивач зазначає, що його не було проінформовано про розгляд справи, проте він повідомлявся про розгляд справи двічі. Повідомлення про розгляд справи від 06.03.2023, яким позивача було запрошено прибути на розгляд 21.03.2023 та було направлено останньому рекомендованим листом з повідомленням, як це і передбачено Порядком №1567. На розгляд справи 21.03.2023 позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до трекінгу відстежень із офіційного сайту AT Укрпошта станом на 14.03.2023 повідомлення не було вручено під час доставки, а 22.03.2023 повернено за зворотною адресою: за письмовою відмовою адресата. Повторно повідомлення від 23.03.2023 про розгляд справи позивача було запрошено прибути 11.04.2023, проте не вручено останньому. Вказане повідомлення доставлено своєчасно, проте позивачем не було вчинено всіх можливих дій на отримання вказаної кореспонденції. Відповідач зазначає, що в даному випадку позивач мав вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості для своєчасного отримання кореспонденції. Крім того, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III).

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015р. №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженому Постановою КМУ від 08.11.2006р. №1567 (далі Порядок №1567), цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 11, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 16, 17 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе: використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів; використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення; здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Відповідно до пунктів 21-22, 24 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Судом встановлено, що 16.02.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки в м.Знам`янка, вул.Привокзальна, 2 проводилась рейдова перевірка, під час якої перевірено транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 , та встановлено, що транспортний засіб перебуває у неналежному стані, а саме в наявності тріщина вітрового скла в зоні роботи склоочисника. Крім того, встановлено порушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" регулярні перевезення пасажирів за приміським автобусним маршрутом загального користування Трепівка Знам`янка за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 цього Закону, а саме відсутня індивідуально-контрольна книжка водія ОСОБА_2 або копія графіку змінності водіїв, в результаті чого складено акт №318903 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.02.2023 (а.с.45). Водій зі змістом Акту №318903 від 16.02.2023 був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Згідно пунктів 25, 26, 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Так, повідомлення про розгляд справи від 06.03.2023 за №13986/30/24-23, яким позивача було запрошено прибути на розгляд 21.03.2023 з 09:00 год. до 12:00 год., направлено йому рекомендованим листом з повідомленням, як це і передбачено Порядком №1567 (фіскальний чек AT Укрпошта з трекінгом №287) (а.с.49, 50).

Відповідно до трекінгу відстежень із офіційного сайту AT Укрпошта №287 станом на 14.03.2023 відправлення не було вручено під час доставки та 22.03.2023 повернено за зворотною адресою: за письмовою відмовою адресата (а.с.51).

На розгляд справи 21.03.2023 позивач або інша уповноважена особа не з`явилась.

Повторне повідомлення про розгляд справи №18554/30/24-23 від 23.03.2023 направлено на адресу позивача рекомендованим поштовим відправлення та запрошено його на розгляд справи на 11.04.2023 (фіскальний чек AT Укрпошта з трекномером №660 від 24.03.2023 (а.с.52, 53).

Відповідно до трекінгу відстеження №660 повідомлення надійшло до точки видачі 28.03.2023, проте станом на 30.03.2023 відправлення не було вручено під час доставки та 20.04.2023 повернення за зворотною адресою: адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.54)

З огляду на викладене, позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 30.03.2023, проте цього не зробив. При цьому відповідач виконав свій обов`язок щодо направлення рекомендованого повідомлення позивачу і це повідомлення було отримано підприємством пошти 24.03.2023 (а.с.54).

Таким чином, суд констатує, що відповідачем дотримано вимоги п.27 Порядку №1567, яким визначено - у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. Тобто, не порушено право особи на участь у процесі прийняття рішення.

Додатково суд зазначає, що відповідач не може відповідати за безпосереднє доставлення кореспонденції позивачу, оскільки ці функції виконує підприємство пошти, а також не може нести відповідальність, в тому числі у випадку не отримання поштової кореспонденції саме з вини позивача.

Крім того, Порядок №1567 не містить конкретних вимог щодо строку повідомлення позивача про початок розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а чітко окреслює характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників діяти сумлінно. Це виявляється в добросовісному ставленні до наявних прав і їх реалізації таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання обов`язків, установлених законом.

Принагідно суд зазначає, що під час розгляду цієї адміністративної справи позивачем також не було надано до суду докази наявності об`єктивних обставин, які унеможливлювали отримання позивачем пошти, починаючи з 06.03.2023.

Тому, вказане повідомлення доставлено своєчасно, проте позивачем не було вчинено всіх можливих дій на отримання вказаної кореспонденції.

Тобто позивач двічі належним чином був повідомлений про розгляд справи.

До того ж, посилання представника позивача на недотримання відповідачем порядку повідомлення про розгляд справи про порушення автотранспортного законодавства, то суд зазначає, що відсутність особи під час розгляду такої справи не позбавляє особу спростувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 820/4810/17.

На розгляд справи 11.04.2023 представник позивача не з`явився, тому за результатами розгляду винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 014525 від 11.04.2023, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт (а.с.44).

Відповідно до статті 18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Також, згідно ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Отже, в розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення (внутрішнього чи міжнародного).

Статтею 39 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Таким чином, до переліку документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень визначених статтею 39 Закону №2344 віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.

Так, оскаржуваною постановою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яким передбачено, що за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за №811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення №340).

Пунктами 1.1, 1.2 Положення №340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) N 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) N 3821/85 та (ЄС) N 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) N 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктом 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 6.3 Положення №340 передбачено, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

У відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з ч. 3 ст. 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Суд звертає увагу на те, що приписи п. "а" ч. 1 ст. 10 вказаної Конвенції є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

В той же час, ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення на маршруті протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф.

Водночас, у разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування і є альтернативним способом контролю водіїв, або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії пасажирських перевезень не передбачена.

Так, суд, зауважує, що автобус, який належить позивачу, здійснює регулярні пасажирські перевезення на приміському автобусному маршруті, протяжністю 31-35 км. Отже, вказаний транспортний засіб не повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом. Проте, водій повинен вести індивідуальну контрольну книжку.

Відповідно до п.6.2 Положення №340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

При цьому, згідно п.6.4 Положення №340 графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника.

Так, водій позивача, який керував транспортним засобом вів індивідуальну контрольну книжку водія, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с.22-24). Більш того, як свідчить матеріали справи (акт перевірки, розклад руху автобусів), під час проведення перевірки водій позивача не здійснював пасажирські перевезення.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем ст.39 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке визначено абзацом 3 частиною першою ст.60 Закону №2344-ІІІ.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують. При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи відповідача про законність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач у справі - Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області - не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки не є самостійною бюджетною установою, а є структурним підрозділом апарату Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальним органом.

Зважаючи на задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн. (а.с.9), слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул.Антоновича, 51, ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (25004, м.Кропивницький, вул.Героїв Маріуполя, 102) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 014525 від 11 квітня 2023 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА