Справа № 460/11203/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2023 року м. Рівне №460/11203/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Стахнюк Віталій Вікторович, Шульга Віталій Вікторович,

відповідача: представник Бойков Олександр Георгійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області
доРівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"
про застосування заходів реагування, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (далі - ДСНС, Позивач) до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (далі - Рівнеоблводоканал, Відповідач), в якому Позивач просить суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи будівель Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» за адресами: адміністративний корпус, виробничий корпус, транспортне відділення, м. Рівне, вул. С.Бандери, 2 - шляхом опечатування вхідних дверей та відключення від системи електрозабезпечення, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки Рівнеоблводоканалу співробітниками Рівненського міськрайонного управління Головного управління ДСНС України у Рівненській області складений Акт перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 19.05.2021 №122, яким установлені факти порушень з боку Відповідача вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту. Позивач вказує, що виявлені порушення становлять реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а тому наявні усі правові підстави для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи будівель Відповідача за адресою: м. Рівне, вул. С.Бандери, 2, шляхом опечатування вхідних дверей та відключення від системи електрозабезпечення, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовна заява залишалася без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду

Ухвалою суду від 17.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/11203/21. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 11.10.2021. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач, у строк встановлений судом, подав відзив на позовну заяву та письмові пояснення на позов, у яких заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що на сьогоднішній день порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зафіксовані в Акті перевірки від 19.05.2021 №122, усунуто, за виключенням декількох порушень, що підтверджується відповідними доказами. Наразі здійснюється усунення решти порушень в найкоротші строки. Також, вказує, що обраний Позивачем захід реагування є таким, що не в повній мірі відповідає критеріям пропорційності, так як не наведено жодного аргументу чому інші заходи реагування не можуть бути застосовані, зокрема, такий захід реагування як часткове зупинення роботи. Крім того, при обранні такого заходу реагування Позивачем як суб`єктом владних повноважень не дотримано справедливого балансу між інтересами Відповідача і публічними інтересами. А також при обранні заходу реагування у вигляді відключення будівель Рівнеоблводоканалу Позивач не врахував принципу державної політики у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, який забороняє відключати об`єкти питного водопостачання та централізованого водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення. Відповідач звертає увагу та те, що обраний ДСНС спосіб застосування заходу реагування шляхом опечатування вхідних дверей адміністративного корпусу, виробничого корпусу та транспортного відділу за змістом не відповідає положенням Кодексу цивільного захисту України. За таких обставин, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У зв`язку із службовим відрядженням головуючого судді підготовче засідання, призначене на 11.10.2021, не відбулося та було перенесене на 10.11.2021.

Ухвалою суду від 10.11.2021 підготовче судове засідання у справі №460/11203/21 відкладено до 06.12.2021 до 12:30 год.

Ухвалою суду від 06.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.01.2022 на 12:00 год.

Ухвалою суду від 12.01.2022 судове засідання у справі №460/11203/21 відкладено до 07.02.2022 до 09:30 год.

Ухвалою суду від 07.02.2022 судове засідання у справі №460/11203/21 відкладено до 28.02.2022 до 11:30 год.

Ухвалою суду від 28.02.2022 судове засідання у справі №460/11203/21 відкладено до 21.03.2022 до 14:15 год.

Ухвалою суду від 21.03.2022 відкладено розгляд справи до 06.04.2022 на 14:15 год. у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання через запровадження воєнного стану.

Ухвалою суду від 06.04.2022 відкладено розгляд справи до 04.05.2022 на 12:00 год. у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання через запровадження воєнного стану.

Ухвалою суду від 04.05.2022 відкладено розгляд справи до 30.05.2022 на 12:00 год. у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання через запровадження воєнного стану.

Ухвалою суду від 30.05.2022 в задоволенні клопотання Позивача про зупинення провадження у справі було відмовлено та відкладено розгляд справи до 22.06.2022 на 11:00 год.

Ухвалою суду від 22.06.2022 судове засідання у справі №460/11203/21 відкладено до 06.07.2022 до 11:00 год.

Ухвалою суду від 06.07.2022 відкладено розгляд справи до 20.07.2022 на 14:15 год. у зв`язку з неприбуттям учасників справи.

Ухвалою суду від 20.07.2022 відкладено розгляд справи до 24.08.2022 на 09:30 год. у зв`язку з неприбуттям учасників справи.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці судове засідання 24.08.2022 не відбулося та було перенесено до 14.09.2022.

Ухвалою суду від 14.09.2022 клопотання Позивача про зупинення провадження у справі було задоволено. Провадження у справі №460/11203/21 зупинено до закінчення воєнного стану.

Ухвалою суду від 07.06.2023 клопотання Позивача про поновлення провадження у справі було задоволено. Провадження у справі №460/11203/21 поновлено та розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 26.06.2023 о 11:30 год.

Протокольною ухвалою суду від 26.06.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 28.06.2023 до 11:00 год.

У судовому засіданні 28.06.2023 представники Позивача позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав. Просив позов задовольнити повністю.

Представник Відповідача у судовому засіданні 28.06.2023 проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях до позовної заяви. Просив повністю відмовити у задоволені позову.

В судовому засіданні 28.06.2023 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Так, наказом заступника начальника управління - начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Рівненського міськрайонного управління ГУ ДСНС України у Рівненській області підполковником служби цивільного захисту від 26.04.2021 №18 Про проведення планових перевірок наказано організувати проведення планових перевірок додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки об`єктів розташованих на території м. Рівне та Рівненського району згідно із переліком, що додається.

У Переліку суб`єктів господарювання, які підлягають позаплановим перевіркам додержання та виконання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, розташованих на території м. Рівне та Рівненського району вказане, зокрема, Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (м. Рівне, вул. С.Бандери,2; м. Рівне, вул. Макарова, 15; смт.Квасилів, вул. Шкільна, 50; м. Рівне, вул. Будівельників, 22; м. Рівне, вул. Чорновола, 89).

На підставі Наказу №18 головним державним інспектором з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки у м. Рівне та Рівненському районі оформлене Повідомлення про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) від 26.04.2021 №02/587 щодо проведення перевірки Рівнеоблводоканалу у період з 05.05.2021 по 19.05.2021, яке було надіслане за допомогою електронного поштового зв`язку 27.04.2021 з електронної адреси на електронну адресу .

За результатами перевірки посадовими особами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області складений Акт від 19.05.2021 №122 (далі Акт перевірки).

В Акті перевірки міститься розділ Опис виявлених порушень вимог законодавства, у якому зазначено 61 окремих пунктів порушень.

Позивач звернувся до суду з позовом про застосування до Відповідача заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи будівель Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» за адресами: адміністративний корпус, виробничий корпус, транспортне відділення, м. Рівне, вул. С.Бандери, 2 - шляхом опечатування вхідних дверей та відключення від системи електрозабезпечення, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, посилаючись на виявлені порушення:

Адміністративний корпус м. Рівне, вул. С.Бандери, 2:

1. Приміщення будівлі не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією, (пункт 1.2 глави 1 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що унеможливлює виявлення пожежі на ранній стадії її розвитку, оповіщення людей про пожежу та організації евакуації, а також швидкої передачі сигналу про пожежу в підрозділ пожежно-рятувальної служби.

2. Приміщення будівлі не обладнані системою оповіщення про пожежу (пункт 1.2 глави 1 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), у разі виникнення пожежі призведе до невчасного інформування людей про пожежу, та не уможливить вчасну евакуацію, що в свою чергу може призвести до загибелі людей.

3. Дерев`яні елементи горищного покриття не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують 1 групу вогнезахисної ефективності (пункт 2.5 глави ІІ розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може призвести до швидкого поширення вогню по дерев`яних конструкціях покрівлі, виникнення масштабної пожежі, загибелі і травмування людей, значних матеріальних збитків тощо.

4. Люки виходів на горище не замінені на протипожежні 2-го типу, сертифіковані в Україні (пункт 2.3 глави ІІ розділу ІІІ, пункт 22 розділу ІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може спричинити загрозу життю та здоров`ю людей через швидке поширення вогню та продуктів горіння в приміщення будівлі.

5. Приміщення не забезпечені первинними засобами пожежогасіння згідно норм належності (Приміщення, у яких розміщено оргтехніку, не оснащені переносними газовими вогнегасниками з розрахунком один вогнегасник ВВК-1,4 чи ВВК-2, але не менше ніж один вогнегасник зазначених типів на приміщення) (пункт 3.6, 3.9, глави 3 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що унеможливлює ліквідацію ймовірної пожежі на початковій стадії її виникнення та може призвести до загибелі і травмуванню людей.

6. Стіни шляхів евакуації оздоблені горючим матеріалом (пункт 2.23 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що ускладнить швидку та безпечну евакуацію людей під час пожежі з приміщень закладу та збільшує швидкість розповсюдження вогню та продуктів горіння, що в свою чергу може призвести до загибелі і травмування людей.

7. Відсутній другий евакуаційний вихід з другого поверху (пункт 2.23 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що ускладнить швидку та безпечну евакуацію людей під час пожежі з приміщень закладу, що в свою чергу може призвести до загибелі і травмування людей.

8. Не всі евакуаційні виходи позначені світловими покажчиками «Вихід» (пункт 2.32 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що ускладнить швидку та безпечку евакуацію людей під час пожежі з приміщень закладу, що в свою чергу може призвести до загибелі і травмування людей.

9. Не встановлено протипожежні двері в приміщенні архіву (пункт 1.24 розділу ІV, пункт 2.3, розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може спричинити загрозу життю та здоров`ю людей через швидке поширення вогню та продуктів горіння в приміщення будівлі.

10. Лінії живлення до кожного побутового кондиціонера не забезпечені автономним пристроєм електричного захисту (абзац 2 пункту 2.26 глави 2 розділу ІV «Правил пожежної безпеки в Україні»), у разі виникнення короткого замикання електричних проводів може спричинити пожежу, що в свою чергу може призвести до загибелі і травмування людей.

Виробничий корпус м. Рівне, вул. С.Бандери, 2:

1. Приміщення будівлі не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією, (пункт 1.2 глави 1 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що унеможливлює виявлення пожежі на ранній стадії її розвитку, оповіщення людей про пожежу та організації евакуації, а також швидкої передачі сигналу про пожежу в підрозділ пожежно-рятувальної служби;

2. Приміщення будівлі не обладнані системою оповіщення про пожежу (пункт 1.2 глави 1 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), у разі виникнення пожежі призведе до невчасного інформування людей про пожежу, та не уможливить вчасну евакуацію, що в свою чергу може призвести до загибелі людей;

3. Дерев`яні елементи горищного покриття не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують 1 групу вогнезахисної ефективності (пункт 2.5 глави ІІ розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може призвести до швидкого поширення вогню по дерев`яних конструкціях покрівлі, виникнення масштабної пожежі, загибелі і травмування людей, значних матеріальних збитків тощо;

4. Приміщення не забезпечені первинними засобами пожежогасіння згідно норм належності (Приміщення, у яких розміщено оргтехніку, не оснащені переносними газовими вогнегасниками з розрахунком один вогнегасник ВВК-1,4 чи ВВК-2, але не менше ніж один вогнегасник зазначених типів на приміщення) (пункт 3.6, 3.9, глави 3 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що унеможливлює ліквідацію ймовірної пожежі на початковій стадії її виникнення та може призвести до загибелі і травмуванню людей;

5. Не всі евакуаційні виходи позначені світловими покажчиками «Вихід» (пункт 2.32 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що ускладнить швидку та безпечку евакуацію людей під час пожежі з приміщень закладу, що в свою чергу може призвести до загибелі і травмування людей;

6. Люки виходів на горище зі сходових кліток не замінені на протипожежні 2-го типу, сертифіковані в Україні (пункт 2.3 глави ІІ розділу ІІІ, пункт 22 розділу ІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що може спричинити загрозу життю та здоров`ю людей через швидке поширення вогню та продуктів горіння в приміщення будівлі;

Транспортне відділення м. Рівне, вул. С.Бандери, 2:

1. Приміщення будівлі не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією, (пункт 1.2 глави 1 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що унеможливлює виявлення пожежі на ранній стадії її розвитку, оповіщення людей про пожежу та організації евакуації, а також швидкої передачі сигналу про пожежу в підрозділ пожежно-рятувальної служби;

2. Приміщення будівлі не обладнані системою оповіщення про пожежу (пункт 1.2 глави 1 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), у разі виникнення пожежі призведе до невчасного інформування людей про пожежу, та не уможливить вчасну евакуацію, що в свою чергу може призвести до загибелі людей;

3. Не всі евакуаційні виходи позначені світловими покажчиками «Вихід» (пункт 2.32 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що ускладнить швидку та безпечку евакуацію людей під час пожежі з приміщень закладу, що в свою чергу може призвести до загибелі і травмування людей;

4. Стіни шляхів евакуації оздоблені горючим матеріалом (стеля) (пункт 2.23 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні»), що ускладнить швидку та безпечну евакуацію людей під час пожежі з приміщень закладу та збільшує швидкість розповсюдження вогню та продуктів горіння, що в свою чергу може призвести до загибелі і травмування людей;

5. Пожежний кран-комплект не укомплектований пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, а також важелем для полегшення відкривання вентиля (підпункт 2 пункту 2.2 глави 2 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), що унеможливлює ліквідацію ймовірної пожежі на початковій стадії її виникнення та може призвести до загибелі і травмуванню людей;

6. Не здійснено технічне обслуговування і перевірку на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування пожежного кран-комплекту (підпункт 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні»), у разі виникнення пожежі унеможливлює швидку ліквідацію ймовірної пожежі на початковій стадії її виникнення та може призвести до загибелі і травмування людей;

Також судом встановлено, що з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних в Акті перевірки від 19.05.2021 №122 Позивачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №52 зі строком виконання до 01.11.2021.

Вирішуючи спір по суті та вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування до Відповідача заходів реагування, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі Закон України №877-V).

Відповідно до статті 1 Закону України №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Пунктами 1 та 7 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052 (далі - Положення №1052), визначено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, що утворюється для забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності, та який здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Пунктами 1, 3 та 4 частини 1 статті 7 КЦЗ України передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

За приписами пункту 21 частини 1 статті 20 КЦЗ України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.

За правилами частини 3 статті 55 КЦЗ України, забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Згідно зі статтею 64 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно зі статтею 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 67 КЦЗ України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Статтею 67 КЦЗ України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: - здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; - складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; - звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Частиною 1 статті 68 КЦЗ України визначено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом (частина 2 статті 68 ЦКЗ України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 70 КЦЗ України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Пунктами 1, 3 та 4 частини 1 статті 7 КЦЗ України. передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

Пункт 4 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №252/26697: пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Визначення небезпечного чинника надано в пункті 26 статті 2 КЦЗ України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Як встановлено судом в ході судового розгляду, звернення до суду з даним позовом (05.08.2021) обумовлене наявністю порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних в Акті перевірки та зафіксованих в приписі від 19.05.2021 №52 (строк виконання - до 01.11.2021).

Тобто, станом на час звернення до суду з даним позовом термін усунення порушень згідно із приписом ще не закінчився.

Суд зауважує, що винесення припису та звернення до суду для зупинення експлуатації будівель і приміщень є різними за своїм правовим характером заходами реагування, які безпосередньо не пов`язані один з одним. Так, якщо винесення припису спрямоване на усунення виявлених порушень, то зупинення експлуатації будівель і приміщень є заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Отже, факт винесення припису не унеможливлює і не перешкоджає одночасному застосуванню такого заходу, як зупинення експлуатації будівель і приміщень.

Застосовуючи у спірних правовідносинах поняття «порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей» суд зазначає таке.

Ні Кодекс цивільного захисту України, ні Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не містять в собі юридичне визначення «конкретних обставин, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей», переліку відповідних «небезпечних чинників», «порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки», наявність яких створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Дана категорія понять є оціночною, у зв`язку з чим трактування «загрози життю та здоров`ю людей», що створюється певним порушенням у сфері пожежної безпеки, повинно визначатися контролюючим органом і оцінюватися судом в кожному конкретному випадку окремо.

Пунктом 33 частини 1 статті 2 КЦЗ України визначено термін пожежна безпека, за змістом якого це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 2 КЦЗ України, надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Відповідно до пункту 3.1 Національного класифікатору ДК 019:2010 «Класифікатор надзвичайних ситуацій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року №457 (далі - Класифікатор), надзвичайна ситуація - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті, спричинене аварією, катастрофою, стихійним лихом чи іншою небезпечною подією, зокрема епідемією, епізоотією, епіфітотією, пожежею, що призвело (може призвести) до виникнення великої кількості постраждалих, загрози життю та здоров`ю людей, їх загибелі, значних матеріальних утрат, а також до неможливості проживання населення на території чи об`єкті, ведення там господарської діяльності.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 КЦЗ України, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування населення або створює на окремій території чи території суб`єкта господарювання загрозу життю або здоров`ю населення та призводить до руйнування будівель, споруд, обладнання і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи спричиняє наднормативні, аварійні викиди забруднюючих речовин та інший шкідливий вплив на навколишнє природне середовище.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 2 КЦЗ України, небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Також, розділом 4 Класифікатору встановлено, що надзвичайна ситуація техногенного характеру - це порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті унаслідок транспортної аварії (катастрофи), пожежі, вибуху, аварії з викиданням (загрозою викидання) небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин, раптового руйнування споруд; аварії в електроенергетичних системах, системах життєзабезпечення, системах телекомунікації, на очисних спорудах, у системах нафтогазового промислового комплексу, гідродинамічних аварій тощо.

У розділі 6 Класифікатору зазначені коди надзвичайних ситуацій унаслідок пожеж та вибухів.

Згідно з положеннями ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять», небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 КЦЗ України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 КЦЗ України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Суд зазначає, що в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей у сфері пожежної безпеки слід пов`язувати з обставинами і небезпечними чинниками, які безпосередньо можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній же повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення у сфері пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.

Разом з тим, суд звертає увагу, що частиною 1 статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Основоположні права і свободи людини і громадянина закріплені, зокрема, в Першому Протоколі до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати дол. майна.

Згідно із статтею 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Суд вважає, що право Відповідача на експлуатацію приміщення можна вважати «майном» в сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому захід реагування у вигляді повної заборони експлуатації цього майна, який Позивач вимагає застосувати до Відповідача, є обмеженням такого права, а тому воно повинно застосовуватись з урахуванням принципів обґрунтованості та пропорційності.

З матеріалів справи слідує, що РОВКП ВКГ «РІВНЕОБЛВОДОКАНАЛ» займає монопольне становище на ринках Рівненської області по централізованому водопостачанню та централізованому водовідведенню, і в якому працює певна кількість працівників, тому повна заборона експлуатації будівель Відповідача, обмежить право мешканців м. Рівного на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, так як водопровідно-насосна станція №1, яка призначена для подачі питної води у мережу та яка забезпечує водопостачання центральної частини міста Рівного буде відключена від електроживлення, що створить реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей значної частини мешканців м. Рівне.

Суд зазначає, що повна заборона його експлуатації обмежить право Відповідача на здійснення підприємницької діяльності, а його працівників на працю, а тому необхідно встановити чи є захід реагування співрозмірним до мети його застосування і, чи буде пропорційним таке втручання у права Відповідача, таким чином, чи матиме місце досягнення справедливого балансу між інтересами Відповідача та публічними інтересами.

Метою застосування цього заходу є відвернення ймовірного настання для невизначеного кола осіб негативних наслідків виявлених порушень. Такі негативні наслідки полягають у завданні шкоди життю та здоров`ю людей, але їх настання є вірогідною подією.

У зв`язку з цим, враховуючи вчинення Відповідачем дій для фактичного усунення виявлених порушень, суд, на момент ухвалення рішення, вважає обраний Позивачем захід реагування таким, що не в повній мірі відповідає критеріям пропорційності, а отже не вбачає підстав для висновку про те, що саме у такий спосіб буде досягнуто справедливого балансу між публічними інтересами та інтересами Відповідача.

Системно аналізуючи положення статей 68, 70 КЦЗ України, суд також дійшов до висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд чи окремих приміщень.

У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які безпосередньо можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищення або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (п. 32 ч. 1 ст. 2 КЦЗ України).

Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Суд звертає увагу на те, що у даному випадку порушення, які ще перебувають в процесі усунення, самі по собі не створюють безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожеж.

Крім того, як зазначено представником Відповідача у додаткових поясненнях, РОВКП ВКГ «РІВНЕОБЛВОДОКАНАЛ» є об`єктом критичної інфраструктури за типами основної послуги - постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, що підтверджується листом №8/11/3041-22 від 08.09.2022 про включення Відповідача до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури та лист-повідомлення №2440/011/1 від 22.09.2022.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з Відповідач укладення Договору на виконання мобілізаційного завдання (замовлення) від 08.09.2022 за №103.

Захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, Позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.12.2020 у справі N 340/1451/20 (№ К/9901/22653/20), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №810/4274/17, від 30.09.2020 у справі №580/34/19.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що зазначені в акті перевірки від 19.05.2021 №122 порушення, які зумовили звернення Позивача до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи будівель, частково усунуті.

Усунення виявлених Позивачем порушень підтверджується наявними в матеріалах судової справи доказами, а саме: копії видаткових накладних №89 від 29.07.2021, №54 від 17.09.2021, №75 від 29.10.2021, копія сертифікату якості вогнебіозахисний препарат для деревини БС-13 від 16.03.2021, копія Акту наданих послуг від 19.11.2021, копія договору №123 від 11.02.2021 та копія видаткової накладної №178 від 21.10.2021, копія договору №81 від 24.01.2023, копія договору №80 від 23.01.2023, копія договору №229 від 03.04.2023, копії видаткових накладних №107 від 26.06.2023, №108 від 26.06.2023, №324 від 26.06.2023, копія наказу №202 від 12.06.2023 про виконання робіт з встановлення пожежного кран-комплекту у транспортному відділенні підприємства.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», державна політика у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення будується на принципах: гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб; заборони відключення об`єктів питного водопостачання та централізованого водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Суд приходить до висновку, що захід реагування у вигляді відключення будівель Відповідача як об`єкту критичної інфраструктури від системи електрозабезпечення суперечить принципу державної політики у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення.

А також суд зазначає, що пункт 2.23 глави 2 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні» передбачає, що забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.

Адміністративний корпус Рівнеоблводоканалу був введений в експлуатацію у 1915 році. В 1980 році до цього приміщення було добудовано лабораторно-побутовий корпус. Згідно проектної документації 1976 року в лабораторно-побутовому корпусі не було запроектовано евакуаційний вихід з другого поверху, що відповідало державним будівельним нормам на той час. Лабораторно-побутовий корпус як невід`ємна частина адміністративного корпусу була прийнята в експлуатацію в 1980 році.

Таким чином, суд не знайшов підтвердження того факту, що Відповідач зменшив кількість та розмір евакуаційних виходів з будівлі.

В частині обраного Позивачем способу застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді (шляхом) опечатування вхідних дверей адміністративного корпусу, виробничого корпусу та транспортного відділу, окрім виконання робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зафіксованих у Акті перевірки №122 від 19.05.2021, суд виходить із наступних міркувань.

Так, Інструкція про порядок та умови застосування запобіжних заходів посадовими особами Державної інспекції цивільного захисту та техногенної безпеки, що затверджена наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 27.03.2006 за №170, містить поняття «про призупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць та зупинення робіт з будівництва, реконструкції, розширення об`єктів шляхом опечатування, опломбування, знеструмлення».

Однак такий наказ хоч і числиться чинним втім його дія не розповсюджується на дотримання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки. Також даний нормативно-правовий акт прийнятий на виконання Закону України «Про правові засади цивільного захисту», втім останній втратив свою чинність на підставі введення в дію Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 за №5403-VI.

Аналогічно поняття «щодо зупинення роботи (експлуатації) на відповідному об`єкті шляхом опечатування, опломбування, знеструмлення» мітиться також в Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій №130 від 21.10.2004. Втім, дію такого наказу скасована на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України за №166-р від 10.03.2017.

В свою чергу, приписами пункту 12 частиною 1 статті 67, частини 2 статті 68 і пункт 1 частини 1 статті 70 КЦЗ України, поряд з іншим, визначено право контролюючого органу на звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення (до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки) експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також зупинення надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відтак, обраний Позивачем спосіб застосування такого заходу за змістом не відповідає коментованим положенням Кодексу цивільного захисту України. На переконання суду, належним і ефективним способом реагування повинен бути той, який ґрунтується на положеннях закону.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки обраний Позивачем захід реагування, який має бути застосований судом до Відповідача не відповідає критеріям законності і пропорційності у зв`язку із надлишковим характером способу захисту публічного інтересу та з урахуванням усунення Відповідачем більшої частини порушень, і вжиттям ним заходів щодо повного забезпечення, найближчим часом, дотримання вимог законодавства у сфері протипожежної безпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про застосування заходів реагування, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (вул. Гетьмана Полуботка, 37, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 38610634)

Відповідач - Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (вул. С.Бандери, 2, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 03361678)

Повний текст рішення складений 05 липня 2023 року

Суддя Д.П. Зозуля