Справа № 127/9114/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/9114/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковбаса Ю.П.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

06 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАС № 6706726 від 20.03.2023, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАС № 6706726 від 20.03.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив своє бажання скористатись правовою допомогою, проте інспектор УПП у Вінницькій області не забезпечив належну реалізацію зазначеного конституційного права, що в свою чергу є безумовною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивач вважає, що накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення не відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, що вказує на наявність підстав для скасування оскаржуваного наказу.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 30 червня 2023 року в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 20 березня 2023 року, інспектором 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Мілінчук В.І., винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6706726 від 20.03.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено, що 20.03.2023 о 10:25 год. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки HYUNDAI IX35 р/н НОМЕР_1 рухався в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 с.Лукашівка зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС 008446, чим порушив пункт 12.4 ПДР Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду для її скасування.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду доведено факт порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовуючи адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

За приписами ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо протиправності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.

Так, на підтвердження правомірності прийнятого рішення надано суду фотознімок, та відео фіксацію, здійснені сертифікованим приладом TruCam ІІ №ТС008446, на якому зафіксовано, що автомобіль марки HYUNDAI IX35 р/н НОМЕР_1 рухався в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 с.Лукашівка зі швидкістю 73 км/год.

Як проінформовано в листі Мінекономрозвитку ДП "Всеукраїнським державним науково-виробничим центром стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" від 01.10.2019 № 22-38/49, що прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлено на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Можливість використання приладу TruCam ІІ LTІ 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні у справі докази підтверджують факт порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки суду надані належні та достатні докази, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо доводів скаржника про те, що відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи, а саме інспектором не було надано можливості скористатися правовою допомогою адвоката, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Так, доводи апеляційної скарги позивача фактично зводяться до того, що йому не було забезпечено реалізацію його права на отримання правової допомоги, оскільки наданий відповідачем номер телефону Центру безоплатної правової допомоги не відповідав і позивач взагалі не є суб`єктом отримання такої допомоги, оскільки він не відноситься до жодної категорії громадян, які мають право на її отримання, що, на його переконання, є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься клопотання позивача від 20.03.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 просив забезпечити право на отримання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с. 13). Так, інспектором було надано можливість позивачу зателефонувати до Центру безоплатної правової допомоги, однак наданий номер не відповідав, про що зроблено відповідний запис у вказаному клопотанні.

На переконання колегії суддів, доводи апелянта ґрунтуються на помилковому трактуванні положень ст.268 КУпАП, оскільки позивач безпідставно ототожнює своє право на отримання правової допомоги з обов`язком відповідача забезпечити йому участь/консультацію такого адвоката під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Судовою колегією враховується, що санкція ч.1 ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Отже, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а тому подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Водночас, судова колегія звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Більше того, матеріалами справи не підтверджується позиція апелянта, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП інспектором 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області молодшим лейтенантом поліції Мілінчук В.І. вчинялися будь-які дії, які б могли трактуватися колегією суддів як перешкоди у реалізації позивачем права на отримання позивачем правової допомоги.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що в ході апеляційного розгляду справи не встановлено допущення посадовою особою відповідача порушення процесуального порядку розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, що було б достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Положення ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.