Справа № 260/1813/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/1813/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України була виготовлена вступна та резолютивна частина Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 04 липня 2023 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області від 10.03.2023 року №13 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.12.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 15.08.2002 року по 30.11.2022 року.

По закінченню служби, ОСОБА_1 має вислугу років 20 років 03 місяці 16 днів у календарному обчисленні; у пільговому - 26 років 00 місяців 23 дні, що підтверджується наказом директора Державної установи «Центр пробації» від 15.11.2022 року №606/к, що є підставою для призначення пенсії на підставі положень ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року по справі №260/416/23 було зобов`язано Державну установу "Центр пробації" підготувати та направити документи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року за №3-1 та статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Державну установу "Центр пробації" на виконання Рішення від 14 лютого 2023 року по справі №260/416/23 направила відповідні документи для призначення пенсії за вислугу років.

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішенням від 10.03.2023 року №13 "Про відмову у призначенні пенсії за вислугу років" було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 календарної вислуги років 25 календарних років.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позовних вимог заперечує повністю та зазначає, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою с наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Окрім того, Законом №2262 не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років у період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року призначається при наявності 24 календарних років та 6 місяців і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Згідно витягу з наказу директора Державної установи «Центр пробації» №606/к від 15.11.2022 р. та подання про призначення пенсії від 27.02.2023 року №207/ПН-К календарна вислуга років позивача складає 20 років 03 місяців 16 днів.

Отже, календарна вислуга років складає 20 рік 03 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п."а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наказу директора Державної установи ''Центр пробації'' від 15 листопада 2022 року № 606/к ОСОБА_1 звільнений з посади начальника філії Державної установи ''Центр пробації'' в Закарпатській області відповідно до п.5 ст.23 Закону України ''Про Державну кримінально-виконавчу службу України'' та п.4 ч.1 ст.77 Закону України ''Про Національну поліцію'' (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 03 місяці 16 днів, у пільговому обчисленні - 26 років 00 місяців 23 дні.

13 грудня 2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання для призначення пенсії за вислугу років у зв`язку зі звільненням.

Листом від 03 січня 2023 року № 1/М-162/10/Ян-23 відповідач повідомив позивача, що оскільки у останньої календарна вислуга років менша ніж передбачено Законом України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб'' від 09.04.1992 №2262-ХІІ, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстав для надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання для призначення позивачу пенсії за вислугу років немає.

Зазначена відмова слугувала підставою для звернення позивача до суду.

14 лютого 2023 року Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №260/416/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" було задоволено, визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" щодо не підготовлення та не направлення документів ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року за № 3-1 та статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов`язано Державну установу "Центр пробації" підготувати та направити документи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року за № 3-1 та статті 12 частини 1 пункту "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Державною установою "Центр пробації" на виконання вищезгаданого рішення направила відповідні документи для призначення пенсії за вислугу років.

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішенням від 10.03.2023 року №13 «Про відмову у призначенні пенсії за вислугу років» (лист від 10.03.2023 року №0700-0307-8/11416) відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із відсутністю у позивача календарної вислуги років 25 років і більше.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Нормами ст.1, 3 та 8 Конституції закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю України, яка є соціальною та правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 46 Основного Закону також встановлено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до стст.22, 64 Конституції право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.92 Конституції права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Верховна Рада може змінити закон лише виключно законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262 (далі - Закон №2262).

Вказаний Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п.а ч.1 ст.12 Закону України №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж ст. 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Стаття 17 Закону України Закону України № 2262-XII встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Положення ст.17-1 Закону України № 2262-XII визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

Постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за сорок днів: час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (пункту 3 підпункт г).

Отже, суд вважає, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Згідно зі статтею 23 частиною 4 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

Таким чином, з аналізу викладених положень наведеного Порядку та Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно із статтею 12 пунктом "а" Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а дійшов до висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Також, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону України № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідача на відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років не ґрунтується на вимогах закону.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року по справі №260/416/23 уже встановлено, що стаж позивача з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, становить 26 років 00 місяців 23 дні, відтак, суд вважає, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі ст.12 Закону №2262-XII.

Вищезгадане рішення не було оскаржене та набрало законної сили 16 березня 2023 року

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону №2262, відтак оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 10.03.2023 року №13 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорваті») (Trgo v. Croatia), щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених приписів нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за вислугою років, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, судовий збір у розмірі 1073,60 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 10.03.2023 року №13 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 01 грудня 2022 року пенсію за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області () сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк