Справа № 380/13522/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 рокуСправа № 380/13522/22 пров. № А/857/5262/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року (суддя Мричко Н.І., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності;

зобов`язати МВС прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії МВС щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. Зобов`язати МВС прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі вказує, що підставами для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги стало те, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі Департамент) вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія (далі МСЕК) проведена з порушенням пунктів 10 та 16 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (далі Положення №1317, Постанова №1317 відповідно). Зазначає, що оскільки надіслані матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не відповідали положенням постанови від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі Постанова №850, Порядок №850 відповідно), то відповідач позбавлений можливості прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Також звертає увагу на те, що МВС не було належним чином повідомлене, про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з непередбачених законом підстав відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги. Відповідно до Порядку №850 відмова у призначенні одноразової грошової допомоги повинна бути належним чином обґрунтована. Натомість, рішення відповідача прийнято шляхом проставлення резолюції про відмову у затвердженні висновку про виплату одноразової грошової допомоги, без зазначення мотивів прийняття такого рішення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом МВС від 24.03.2014 №95 о/с позивача звільнено у запас Збройних Сил України по статті 64 пункту «б» (через хворобу) згідно з «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 К (далі - Положення №114).

Свідоцтвом про хворобу від 14.03.2014 № 127 військово-лікарської комісії Головного управління МВС України у Львівській області (далі ВЛК, Головне управління відповідно) встановлено захворювання позивача, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до виписки МСЕК з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки від 13.07.2021 серії 12 ААВ №067317 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 011945 (дата огляду 13.07.2021) позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

ОСОБА_1 звернувся до МВС із заявою про призначення одноразової грошової допомоги на підставі Постанови № 850, у зв`язку з тим, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 02.09.2021 №246/31/01-2021 відповідач повідомив, що під час розгляду матеріалів Департаментом вказано на те, що МСЕК позивачу проведена з порушенням пункту 10 Положення №1317, відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Оскільки, при проведенні позивачу медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, поліклінікою Державної установи «Територіального медичного об`єднання МВС України по Львівській області» (далі ДУ) для проходження МСЕК не скеровувалися, невідповідність надісланих матеріалів унеможливила прийняття рішення за ними згідно з порядком, у зв`язку з чим, матеріали повертаються на доопрацювання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі №380/4020/22, яке набрало законної сили 30.01.2023 (далі Рішення суду), визнано протиправними дії МВС, оформлені листом від 02.09.2021 №246/31/01-2021, щодо повернення заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності; зобов`язано МВС повторно розглянути документи про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги і за наслідками повторного розгляду прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку №850. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного Рішення суду Головне управління склало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та разом з матеріалами про призначення одноразової грошової допомоги направило на адресу відповідача.

Згідно з листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС від 07.09.2022 № 26044/15-2022 за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу прийнято рішення про відмову у призначенні такої допомоги та затверджено відповідний висновок. Таке рішення прийнято у зв`язку з тим, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, крім цього лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ позивач для проходження МСЕК не направлявся.

Щодо суті заявлених позовних вимог, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання пов`язані з виплатою одноразової грошової працівнику міліції регламентував Закон України «Про міліцію» (далі Закон №565-ХІІ) .

Частиною шостою статті 23 Закону №565-ХІІ передбачено, що, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

07.11.2015 Закон №565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію»(далі Закон №580-VІІІ).

Абзацом 3 пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» .

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, який проходив службу в органі внутрішніх справ, і якому встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням цієї служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-ХІІ .

Такий підхід щодо застосування норм права реалізовано Верховним Судом, зокрема, в постановах від 7 березня 2018 року у справі №464/5571/16-а, 21 червня 2018 року у справі №822/31/18 та від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17.

КМУ 21.10.2015 прийняв Постанову №850, якою затвердив Порядок №850.

Згідно із пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Пунктом 9 Порядку №850 передбачено, що Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Підстави для відмови у виплаті грошової допомоги встановлені пунктом 14 Порядку №850, а саме, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, зокрема, якщо інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

З аналізу зазначених норм вбачається, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям МВС відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

З матеріалів справи видно, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на виконання Рішення суду не погоджений посадовими особами МВС. При цьому жодного рішення відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС прийнято не було.

Неприйняття жодного рішення свідчить про недотримання МВС встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Крім того, повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства Порядком №850 не передбачено, а тому дії відповідача щодо повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечать зазначеним вище нормам.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №822/1579/17, 5 лютого 2020 року у справі №580/103/19.

Щодо посилань відповідача на те, що на засідання МСЕК не запрошувався та не був присутнім представник закладу охорони здоров`я МВС, що є порушенням вимог Постанови №1317, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 10 Положенням № 1317 передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що склад комісії затверджується МОЗ, а участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною.

Крім цього, суд звертає увагу, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання органами державної влади своїх функцій щодо залучення представника закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії.

Разом з тим, як встановлено вище, директор Департаменту фінансово-облікової політики МВС 05.09.2022 поставив відмітку «відмовлено» на висновку про призначення одноразової грошової допомоги, складеному Головним управлінням. Тобто право позивача безпосередньо порушене діями відповідача щодо відмови у призначенні грошової допомоги. Відтак позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності не підлягає до задоволення.

Зважаючи на викладене, керуючись частиною другою статті 9 КАС, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач, з непередбачених законом підстав відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги та ухиляється від розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняття рішення, віднесеного до його компетенції відповідно до пункту 9 Порядку №850, а тому наявні правові підстави для зобов`язання МВС прийняти відповідно до норм Постанови №850 рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в ОВС, виходячи із 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Згідно частини третьої статті 2 КАС основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 4 частини першої статті 317 КАС передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Водночас, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 317 КАС).

Відповідач, в доводах апеляційної скарги вказує на те, що МВС не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Про оскаржуване рішення суду останнє дізналось з листа Ліквідаційної комісії Головного управління від 09.02.2023 №40/31/01-2023 (долучено до апеляційної скарги).

Як видно з матеріалів справи, судом першої інстанції 03.10.2022 постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За наявними у справі матеріалами є відповідний супровідний лист на поштову адресу МВС від 05.10.2022 про направлення копії ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі та копії позовної заяви з додатками.

Відомостей про те, яким чином здійснювалось направлення відповідних документів скаржнику (поштою, чи електронним зв`язком) матеріали справи не містять.

В матеріалах справи є витяг з електронної пошти суду першої інстанції, про підтвердження отримання таких документів Головним управлінням.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 260 КАС).

Згідно з положеннями статті 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при відкритті провадження у справі визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про порушення судом норм процесуального права в частині неналежного повідомлення учасників про дату, час та місце розгляду справи, так як розгляд справи здійснювався без виклику сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц звертає увагу на те, що не кожне допущене судом порушення процедури може істотно впливати на права учасників справи та тягнути порушення гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, за змістом цієї статті більшість процесуальних порушень, допущених на одній стадії процесу, можна виправити на іншій його стадії.

Таким чином, не отримання відповідачем копії ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі не стало перешкодою для подання МВС відповідної апеляційної скарги із висловленням своїх заперечень щодо позову та рішення суду.

Допущення судом першої інстанції процесуального порушення у вигляді не належного направлення копії ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу не призвело до неправильного вирішення справи.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний