Справа № 280/6047/22
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6047/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023, (суддя суду першої інстанції Сацький Р.В.), прийняте в м. Запоріжжі в порядку письмового провадження, в адміністративній справі № 280/6047/23 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду про поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

20.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/7811/20, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області, за період з 27.10.2021 по 23.09.2022;

- стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/7811/20, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області, за період з 27.10.2021 по 23.09.2022 у розмірі 368 176 грн 85 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі № 280/7811/20, в частині поновлення позивача в органах прокуратури було допущено до негайного виконання, підлягала виконанню незалежно від наявності або відсутності скарги на вказане рішення суду. Фактично рішення суду про поновлення позивача на роботі виконано лише 23.09.2022. Середній заробіток за період невиконання рішення, в порушення вимог статті 236 Кодексу законів про працю України виплачено не було, тому вважає дії відповідача протиправними.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 03.04.2023 адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/7811/20, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області. Стягнув з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/7811/21 за період з 27.10.2021 по 22.09.2022 у сумі 365 043,43 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вина відповідача у затримці виконання рішення суду відсутня, відповідач зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури про звільнення позивача зі служби. Зобов`язано відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді в органах прокуратури в Запорізькій обласній прокуратурі. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнень за один місяць допущено до негайного виконання. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.08.2022 апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури задоволено частково. Викладено абзаци 3 та 4 резолютивної частини постанови в новій редакції, зокрема, поновлено позивача на посаді в органах прокуратури в прокуратурі Запорізької області. Отже, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в новоутвореній прокуратурі визнано незаконним судом апеляційної інстанції. Таким чином, відповідач виконав рішення Третього апеляційного адміністративного суду у найкоротший строк, натомість виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду було неможливим, оскільки рішення не відповідало вимогам Закону.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на протиправність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі № 280/7811/20 адміністративний позов задоволено частково, позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29-а, ) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасувати наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 29 вересня 2020 року № 1950к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області.

Поновлено ОСОБА_1 в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області з 01 жовтня 2020 року.

Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 419 878, 28 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 33 684,27 грн., звернуто до негайного виконання.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29-а, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 420,40 грн.

Рішенням суду допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 33 684,27 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду задоволено частково апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури.

Змінено рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року в адміністративній справі № 280/7811/20, шляхом викладення абзаців 3 та 4 в редакції даної постанови, а саме: "Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та органах прокуратури Запорізької області з 30.09.2020 року.

Стягнуто з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року у розмірі 418311.57 грн".

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року в адміністративній справі № 280/7811/20 залишено без змін.

Відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року в адміністративній справі № 280/7811/20 розмір середньоденної заробітної плати позивача склав 1566.71 грн.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправне зволікання щодо виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з власної вини допустив невиконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді, відтак достатньою є підстава для стягнення з нього середнього заробітку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Основного закону України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина 1 ст.129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За приписами ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З урахуванням вказаних вище вимог законодавства вбачається, що відповідно до ст. 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

У п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 820/2894/16.

Встановлені обставини справи сідчать, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/7811/21 було прийнято 26.10.2021 та в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню.

Однак наказ керівника Запорізької обласної прокуратури № 1063-к про поновлення позивача на посаді було прийнято лише 23.09.2022, отже, період затримки виконання рішення суду становить 233 робочі дні, а саме: з 27.10.2021 по 22.09.2022.

Таким чином, в силу приписів ст. 236 КЗпП України, з урахуванням позиції Верховного Суду, на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 27.10.2021 року по 22.09.2022 року.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком №100.

Відповідно до пп. "з" п.1 Порядку №100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Приписами абз.1-2 п.2 Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.

Працівникам бюджетних установ і організацій, яким, відповідно до законів України, щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати можуть провадитися, якщо це передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.

Суд зазначає, що відповідно до висновку про застосування норм права, наведеного у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 572/2429/15-ц щодо тлумачення ч.2 ст.235 КЗпП та п. 10 Порядку №100, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Як правильно вказав суд першої інстанції, період затримки виконання рішення суду з 27.10.2021 по 22.09.2022, складає 233 робочих дні, відтак розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є таким 233* 1 566,71 грн = 365 043,43 грн.

Доводи відповідача з приводу того, що постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року, якою позивача поновлено на роботі, змінено в частині постановою Третього апеляційного адміністративного сулу, відтак затримка у виконанні рішення суду мала місце не з вини відповідача та відсутні підставі для стягнення на користь позивача суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, адже рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 набрало законної сили з моменту його прийняття та в силу вимог КАС України підлягало негайному виконанню в частині поновлення позивача на роботі. Оскільки відповідачем не було виконано рішення суду у строк встановлений Законом, для нього повинні бути застосовані наслідки передбачені ст. 236 КЗпП України незалежно від подальшої зміни рішення суду.

Посилання відповідача на те, що несвоєчасне виконання рішення суду зумовлене несвоєчасним розглядом апеляційної скарги Третім апеляційним адмінстративним судом колегія суддів також вважає необгрунтованим, адже рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.10.2021 останній повинен був виконати негайно, незалежно від результатів апеляційного перегляду.

Доводи відповідача з приводу того, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду відповідачем неможливо було виконати у строк, через початок війни та введення воєнного стану в Україні, суд апеляційної інстанції не приймає, адже саме по собі введення на території України воєнного стану не можу вказувати на можливість несвоєчасного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. При цьому, відповідач не зазначає суду жодних конкретних підстав пов`язаних з воєнним станом, що зробив неможливим виконання рішення суду в строк. Більше того, колегія суддів зазначає, що у відповідача виник обов`язок виконати рішення суду ще в жовтні 2021 року, тобто до початку воєнного вторгнення та введення в Україні воєнного стану, які мали місце 24.02.2022.

Крім того, суд першої інстанції правильно визнав безпідставним посилання відповідача на необхідність застосування різниці у заробітку за час затримки через роботу позивача в цей період в іншому органі прокуратури з посиланням на ст. 236 КЗпП України.

Зазначена норма закону передбачає два види правопорушень, за які працівнику виплачується компенсація:

- за затримку роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого, здійснюється виплата йому середнього заробітку за час затримки;

- за затримку роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір поновлення на роботі переведеного на іншу роботу працівника, здійснюється виплата йому різниці в заробітку за час затримки.

Крім того, Запорізька обласна прокуратура та Донецька обласна прокуратура є різними органами прокуратури України (роботодавцями) та відповідно мають різні коди ЄДРПОУ.

Отже, отримання позивачем доходів для існування від іншого роботодавця, ніж Запорізька обласна прокуратура, будь-яким чином не може бути врахована при розгляді вказаної справи у зв`язку з тим, що Відповідач будь-яких дій для працевлаштування позивача не здійснив.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 в адміністративній справі №280/6047/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук