Справа № 380/11514/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я. розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому з врахуванням уточнень та ухвали в частині повернення позовної заяви від 12.06.2023, просить:

визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі у виді 2 років і здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді (лист від 31 березня 2023 року);

зобов`язати зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі у виді 2 років і здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу 33 повних років в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді на певній посаді, з урахуванням уже фактично виплачених сум, починаючи з 01.11.2022 року.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що з 27.03.1988 по 09.10.1995 він працював на посаді судді Яворівського районного суду, а з 10.10.1995 по 04.07.2017 - на посаді судді Апеляційного суду Львівської області. Звільнений з посади судді Львівського Апеляційного суду Львівської області у зв`язку поданням заяви про відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України на підставі рішення Вищої ради правосуддя за №1642/0/15-17 від 20.06.2017. З 04 липня 2017 перебуває на обліку в Личаківському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України м.Львова та згідно протоколу від 08.09.2017 за №2206 позивачу призначено довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків від заробітної плати судді на відповідній посаді та зараховано 29 років 3 місяці та 5 днів судового стажу. Проте, проходження строкової військової служби та половину навчання у вищому закладі до стажу судді, всупереч довідки та подання Апеляційного суду Львівської області йому зараховано не було. Вважає, що з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020, у нього виникло право (підставва) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди (50% за 20 років необхідного стажу + 26% за 13 додаткових років стажу), а у відповідача виник обов`язок провести такий перерахунок. Зазначає, що листом від 31 березня 2023 року йому було відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19 лютого 2020 року відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 за №1402-VIII, яким не передбачно зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання часу служби у Збройних силах та половини навчання у вищому навчальному закладі, а відтак звернувся з позовом до суду. Посилається на висновки викладені у рішеннях Верховного Суду (постанова від 19 червня 2018 року у справі №243/4458/17, постанова від 18 червня 2020 року у справі №498/337/17, постанова від 15 листопада 2021 року у справі №580/6051/20).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з підстав, викладених у ньому. Зазначає, що згідно ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Робота на посаді судді зараховується відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, а тому зарахування позивачу до суддівського стажу половину періоду проходження військової служби та навчання чинним законодавством не передбачено.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі у виді 2 років і здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді (лист від 31 березня 2023 року) та зобов`язання зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі у виді 2 років і здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу 33 повних років в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді на певній посаді, з урахуванням уже фактично виплачених сум, починаючи - за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року - повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 (далі позивач) є суддею у відставці (посвідчення №02675), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя від 20.06.2017 № 1642/0/15-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу Апеляційного суду Львівської області від 04.07.2017 № 23-К суддю ОСОБА_1 , який Рішенням Вищої ради правосуддя звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, виключено зі штату Апеляційного суду Львівської області з 04.07.2017.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 27.03.1988 по 09.10.1995 працював на посаді судді Яворівського районного народного суду Львівської області, з 10.10.1995 - на посаді судді Апеляційного суду Львівської області.

Ткож, згідно відомостей зазначеної трудової книжки позивач:

- проходив строкову військову службу з 18.05.1980 по 10.06.1982;

- навчався у Харківському юридичному інституті з 01.09.1983 по 01.07.1987.

Крім того, проходження строкової військової служби позивача у ЗС СРСР з 18.05.1980 по 10.06.1982 підтверджується довідкою Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20.03.2023 року за №29/4.

Відповідно до диплому НОМЕР_2 про вищу юридичну освіту позивач навчався у Харківському юридичному інституті ім.Дзержинського з 1983 по 1987.

Згідно з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді №0530/37/17 від 04.07.2017, виданим Апеляційним судом Львівської області, позивачу включено проходження строкової військової служби з 18.05.1980 по 10.06.1982 (2 роки і 22 дні), навчання у Харківському юридичному інституті ім.Дзержинського з 01.09.1983 по 01.07.1987 (2 роки), роботу на посаді судді Яворівського районного народного суду Львівської області з 27.03.1988 по 09.10.1995 (7 років 06 місяців 12 днів) та роботу на посаді судді Апеляційного суду Львівської області з 10.10.1995 по 04.07.2017 (21 рік 08 місяців 24 дні), що загалом становить 33 роки 03 місяці 28 днів.

З матеріалів справи убачається, що позивач звертався до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки №07.20/320/2020 від 13.03.2020 року про суддівську винагороду для такого обчислення станом на 18.02.2020 року.

Рішенням №1492 від 24.03.2020 року Відділу з питань перерахунку пенсій №10 ГУ ПФ України у Львівській області позивачу було відмовлено у проведенні перерерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке було оскаржене в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року у справі №380/7326/20 адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним рішення Відділу з питань перерахунків пенсій № 10 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 № 1492 від 24.03.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Львівського апеляційного суду №07.20/320/2020 від 13.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 року вищезазначене рішення залишено без змін.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою від 28.02.2023 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій просив включити до стажу, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді службу в армії та половину строку його навчання у Харківському юридичному інституті, що становить 2 роки та провести з 08.09.2017 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання, в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно із довідкою Апеляційного суду Львівської області за №07.20/320/2020.

Листом Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 31 березня 2023 року позивача повідомлено, що щомісячне довічне грошове утримання обчислено в розмірі 68% грошового утримання судді згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.03.2020 №07.20/320/2020, виданою Львівським апеляційним судом (233 322,00*68%) та становить 158 658,96 грн. Зазначає, що рішенням суду від 15.10.2020 у справі №380/7326/20 зобов`язань, щодо обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% суддівської винагороди судді на Головне управління не покладено.

Мотивами відмови є те, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, а відтак зарахування до суддівського стажу половину періоду проходження військової служби та навчання чинним законодавством не передбачено.

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі у виді 2 років та здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Частиною сьомою статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII ) передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) і мотивуючи це своє рішення Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відтак, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року у справі №380/7326/20 в тому числі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Львівського апеляційного суду №07.20/320/2020 від 13.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Проте, при проведенні відповідачем перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу зменшено розмір суддівської винагороди судді до 68 відсотків, оскільки не було зараховано в суддівський стаж його службу у Збройних силах та половини навчання у вищому навчальному закладі, а відтак за захитсом своїх прав та інтересів він звернувся з позовом до суду.

Частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІІ встановлено щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що позивач з 27.03.1988 по 09.10.1995 працював на посаді судді Яворівського районного народного суду Львівської області, а з 10.10.1995 по 04.07.2017 - на посаді судді Апеляційного суду Львівської області (Приказ від 28.03.88 №12-ЛС; Ухвала Львівської обласної Ради народних депутатів 19-20 червня 1990; Наказ від 10.10.1995 №86-К; Указ Президента України від 04.09.1995 №816/95; Постанова Верховної Ради України від 08.07.2005 року №2788-IV).

Також, вищезазначене підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №0530/37/17 від 04.07.2017, виданого Апеляційним судом Львівської області та записами трудової книжки НОМЕР_1 позивача.

Як вже вище зазначено, та підтверджено матеріалами справи позивач з 18.05.1980 по 10.06.1982 проходив строкову військову службу та з 01.09.1983 по 01.07.1987 навчався у Харківському юридичному інституті ім.Дзержинського.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-XII (із змінами, внесеними Законом від 24 лютого 1994 року № 4015-12) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач має право на зарахування до його стажу період проходження строкової військової служби з 18.05.1980 по 10.06.1982 (2 роки і 23 дні) та половину навчання у Харківському юридичному інституті ім.Дзержинського (01.09.1983 по 01.07.1987), що становить згідно розрахунку від 04.07.2017 №0530/37/17 - 2 роки.

Слід зазначити, що загальний стаж ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону № 1402-VIII складає повних 33 років.

Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд зазначає таке.

Як вбачається з рішення перерахунку пенсії позивача від 01.02.2021 № 15, з 19.02.2020 основний розмір його пенсії від середнього заробітку становить 158 858,96 грн. та обчислено таку в розмірі 68% на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року у справі №380/7326/20.

Тобто, основний розмір довічного грошового утримання позивача після перерахунку складає 68%, проте з урахуванням вимог ч. 3 ст.142 Закону № 1402-VIII, суд вважає, що такий розмір повинен складати 76% (за 20-річний стаж 50% та 2% за кожний рік віпрацьований понад 20-річний стаж, тобото 26% (13 повних років)) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Слід зазначити, що дана норма (ч. 3 ст.142 Закону № 1402-VIII) неконституційною не визнавалась.

Відтак, суд вважає, що зменшення відсотку основного розміру довічного грошового утримання позивача було здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Закону № 1402-VIII, а в контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції відбулося втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 24.09.2021 у справі №620/5437/20.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 року, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно положень ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, з наступними змінами та доповненнями, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відтак, відповідач не застосувавши наведені норми та правові висновки Верховного Суду у спірних правовідносинах діяв не у відповідності та не у спосіб передбачений Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі і здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача з урахуванням ухвали про повернення позовної заяви від 12.06.2023 року.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання, 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі у виді 2 років і здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до стажу роботи судді, що дає право на відставку і щомісячне довічне грошове утримання, 2 роки строкової військової служби та половину навчання у вищому навчальному закладі у виді 2 років і здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу 33 повних років в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди працюючого судді на певній посаді, з урахуванням уже фактично виплачених сум, починаючи з 01.11.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Я.Мартинюк