Справа № 286/3726/21
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/3726/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Головного управління національної поліції в Житомирській області, в якій просить скасувати постанову службової особи Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області від 10.11.2021 року серії БАА № 824940 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.121 ч.6, 126 ч.1 КпАП України, а адміністративну справу закрити за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідно до постанови від 10.11.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАА № 824940, винесеної службовою особою Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, його визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.121 ч.6, 126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за цими статтями у вигляді штрафу в сумі 850 грн. Відповідно до тексту постанови, 10.11.2021 року о 06 год. 50 хв. в м.Овруч водій керував транспортним засобом ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 в темну пору доби з несправною підсвіткою номера, а саме недостатньо освітлений номерний знак, а також без посвідчення водія, чим порушив п. 2.9. в, 2.1. а ПДР України.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з грубими порушеннями Конституції України, норм матеріального та процесуального права України.

Зокрема під час винесення постанови не дотримано вимог статей 245, 276, 278, 279, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Позивач вказує, що у вказаний час він дійсно керував вказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, на його запитання стосовно підстав для зупинки транспортного засобу, працівник поліції відповів, що в нього неналежне освітлення номерного знаку. Позивач стверджує, що на час зупинки працівниками поліції підствітка номера транспортного засобу працювала світились обидві лампочки підсвітки автомобіля, жодних змін в конструкцію підсвітки він не вносив. На переконання позивача висновок інспектора про недостатність освітлення є нічим іншим як суб`єктивною думкою останнього чи спробою надати законності своїм діям, які полягали в безпідставній зупинці. Позивач вказує, що він пояснював працівникам поліції, що зупинка транспортного засобу проведена без достатніх підстав, а тому у працівників поліції відсутні підстави вимагати для перевірки документи.

Позивач посилається на ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Позивач вважає, що працівник поліції вимагаючи надати посвідчення водія, діяв в супереч вимогам ст.32 вищевказаного Закону, оскільки відсутній факт порушення ПДР, а особа, яка керує транспортним засобом, в свою чергу, не зобов`язана виконувати дану вимогу, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач зазначає, що поліцейським при винесені оскаржуваної постанови не дотримано вимог КУпАП стосовно порядку розгляду справи. А саме, частиною 3 статті 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст.283 КУпАП, якою визначено, що постанова виноситься лише за результатами розгляду справи. Однак, працівник поліції у своєму службовому автомобілі виніс оскаржувану постанову, тобто фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення не здійснювався, йому не повідомлено ким буде розглядатися справа, навіть з наданої йому копії постанови незрозуміло, ким саме розглянуто справу.

Позивач вказує, що при виявленні адміністративного правопорушення та притягненні особи до відповідальності, складання процесуального документа також повинно відбуватись з дотриманням вимог порядку оформлення постанови, який передбачений нормами КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію». Так положеннями Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належить: виявляти причини і умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП та ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України. Так згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляд і справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за доручення юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, інспектором не дотримано процедуру розгляду адміністративної справи, а саме: не роз`яснювались права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Позивач стверджує, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Така правова позиція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладена в постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими у зв`язку з наступним.

Зі змісту постанови вбачається, що 10.11.2021 року о 16 год. 50 хв. в м.Овручі, водій керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 в темну пору доби з несправною підсвіткою номера, а саме недостатньо освітленим номерним знаком, а також без посвідчення водія, чим порушив п.2.9. в, п.2.1. а ПДР України. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. В даному випадку позивач порушив ПДР України, відповідно до яких водій повинен мати при собі та пред`явити поліцейському відповідні документи.

Відповідач зауважує, що матеріали та докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем не зберігаються в ГУНП в Житомирській області, оскільки вони зберігаються в органі уповноваженому на розгляд адміністративних справ.

Відповідач посилається на норми статей КУпАП, які порушив позивач. Зокрема, відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена карта») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідач зазначає, що абзацом 2 ч.2 ст.16 закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, виходячи з приписів ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, відповідач має право перевіряти наявність у позивача посвідчення водія, реєстраційних документів та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідач вказує, що наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс (сертифікат).

Відповідач зауважує, що крім того, підставою зупинки транспортного засобу, яким керував позивач є несправність автомобіля на якому рухався останній (не освітлений державний номерний знак).

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським, серед яких і така підстава як: якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

На переконання відповідача оскаржувана постанова винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було.

Відповідач також вказує, що ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, однак жодна норма закону не зобов`язує патрульного поліцейського фіксувати адміністративні правопорушення.

Відповідач посилаючись на ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, вважає що доказом встановлення вини позивача у порушенні ПДР являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того відповідач зазначає, що позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу, позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, про що поставив власний підпис в оскаржуваній постанові, тому позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках. Також зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику фахівця в області права; можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався.

Відповідач вказує, що за встановлених обставин доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення ним правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП є безпідставними та необґрунтованими, а крім того жодними доказами не підтвердженими.

Відповідач звертає окрему увагу, що хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Відповідач стверджує, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у справах № 760/2846/17, 536/583/17, 520/2261/19.

Відповідач зазначає, що твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Тому на думку відповідача, оскаржувану постанову винесено правомірно, доводи адміністративно позову не являються суттєвими для вирішення справи, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема і про порушення правил дорожнього руху, передбачені статтями 121, 126 КУпАП.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 824940, винесеної 10.11.2021 року інспектором СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області молодшим лейтенантом поліції Можарівським Іваном Володимировичем, 10.11.2021 року о 06 год. 50 хв. в м.Овруч по вул.Танкістів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого не працювала підсвітка номера в темну пору доби, а саме не достатньо освітлювався номерний знак, також керував без посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.9. в, 2.1. а ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з оскаржуваною постановою позивач ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого не працювала підсвітка номера в темну пору доби, а саме не достатньо освітлювався номерний знак, а також керував без посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.9. в, 2.1. а ПДР України.

У відповідності до п.2.9. в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

У відповідності до п.1.10. ПДР України темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

У відповідності до п.2.1. а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до змісту статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових і речових доказів, висновків експертів, показань свідків.

Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесеної ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Позивач стверджує, що на час зупинки працівниками поліції підствітка номера транспортного засобу працювала світились обидві лампочки підсвітки автомобіля, жодних змін в конструкцію підсвітки він не вносив, висновок інспектора про недостатність освітлення є нічим іншим як суб`єктивною думкою останнього чи спробою надати законності своїм діям, які полягали в безпідставній зупинці, відтак зупинка транспортного засобу проведена без достатніх підстав, а тому у працівників поліції відсутні підстави вимагати для перевірки документи, працівник поліції вимагаючи надати посвідчення водія, діяв в супереч вимогам ст.32 вищевказаного Закону, оскільки відсутній факт порушення ПДР, а особа, яка керує транспортним засобом, в свою чергу, не зобов`язана виконувати дану вимогу, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно зі статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними. Вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 689/11314/17 та від 22.10.2019 року у справі № 161/7068/16-а.

Порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачений Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І, пунктів 2, 8, 9 розділу ІІІ, пунктів 1, 2, 5 розділу ІV цієї Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Зокрема постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, а також доказів, які б підтверджували порушення відповідачем п. 2.9. в) та п.2.1. а) ПДР України та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відділ поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області супровідним листом направив до суду копію оскаржуваної постанови та DVD R диск з відеозаписом.

Оглядом поданого диску з відеозаписом судом не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та порушення позивачем правил дорожнього руху, як наслідок суд не може перевірити правомірність зупинки поліцейськими транспортного засобу та правомірність вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Суд оглянувши диск з відеозаписом встановив, що справа про адміністративне правопорушення поліцейськими фактично не розглядалась, права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, які передбачені ст.268 КУпАП не роз`яснювались, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/2785.

У відповідності до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень; у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а також порушення поліцейськими порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, встановленого Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/2785, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 454 грн., відтак він підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі.

Тому керуючись ст.ст.241, 245, 246, 255, 257, 286, 295, пп.15.5) п.15) п.1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Скасувати постанову інспектора СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області молодшого лейтенанта поліції Можарівського Івана Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 824940 від 10.11.2021 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 454 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.07.2023 року.

Суддя: В. І. Вачко