Справа № 440/6749/21
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2023 року

м. Київ

справа №440/6749/21

адміністративне провадження №К/990/20975/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Стеценка С.Г., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №440/6749/21 за позовом керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправними і скасування окремих положень рішення та паспорту прив`язки,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, 4 рішення Полтавської міської ради від 19.03.2021 "Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава" в частині продовження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 розміщення стаціонарної тимчасової споруди - двох торговельних павільйонів на земельній ділянці площею 85,0 кв. м. з кадастровим номером :09:006:0245 на перехресті АДРЕСА_1 , в частині продовження дії особистого строкового земельного сервітуту фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :09:006:0245 та в частині продовження терміну дії паспорту прив`язки на вказану тимчасову споруду.

Скасовано паспорт прив`язки № 01-02-01-17/3020-1390.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

12.06.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №440/6749/21, з підстав, визначених пунктом 1 частини 4, підпунктом "а" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 для розгляду цієї касаційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Бучик А.Ю., суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Стеценко С.Г. 23.06.2023 перебував у відпустці, відповідно до наказу №103-кв від 20.06.2023, а з 24.06.2023 до 01.07.2023 - у відрядженні, відповідно до наказу №42-в від 25.05.2023.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Бучик А.Ю. 03.07.2023 перебувала у відпустці, відповідно до наказу №106-кв від 27.06.2023.

Питання про відкриття касаційного провадження за цією скаргою вирішується після повернення суддів із відпусток та відрядження.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 КАС України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скаржник, обґрунтовуючи право на подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 12.02.2019 у справі №905/2765/17, від 08.10.2019 у справі №920/447/18, у постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі №2040/6175/18.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19, на яку скаржник посилається як на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, спір стосувався розпорядження обласної державної адміністрації про реєстрацію статуту релігійної організації у новій редакції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19, на яку скаржник посилається як на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, спір стосується рішення міської ради про затвердження документації із землеустрою, надання земельних ділянок у власність та у користування, згідно з яким, зокрема, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування оздоровчої бази за рахунок земель комунальної власності міської ради, які перебували в користуванні та віднесені до категорії земель рекреаційного призначення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №905/2765/17, на яку скаржник посилається як на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, спір стосується бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо продовження дії паспорта прив`язки для розміщення групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та дії договору строкового особистого сервітуту.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №920/447/18, на яку скаржник посилається як на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, спір стосується звільнення земельних ділянок комунальної власності шляхом демонтажу тимчасових споруд, які використовуються для розміщення кафе.

Натомість у цій справі предметом оскарження є рішення Полтавської міської ради від 19.03.2021 "Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності" в частині продовження фізичній особі-підприємцю розміщення стаціонарної тимчасової споруди - двох торговельних павільйонів на земельній ділянці на перехресті вулиць Гожулівська та Ковпака у м. Полтава, в частині продовження дії особистого строкового земельного сервітуту фізичній особі-підприємцю на земельну ділянку та в частині продовження терміну дії паспорту прив`язки на вказану тимчасову споруду.

Вказане виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відсутні підстави вважати, що оскаржуване судове рішення та зазначені вище постанови Великої Палати Верховного Суду, прийняті у справах, правовідносини у яких є подібними.

Проте, посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норми матеріального права у випадку застосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі №2040/6175/18 колегія суддів бере до уваги та зазначає, що наведені доводи вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження.

Посилання в касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження на підпункт "а" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, є безпідставним, оскільки вказана справа розглянута судами першої та апеляційної інстанцій в загальному порядку.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №440/6749/21.

Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду справу №440/6749/21 за позовом керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади м. Полтава до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування окремих положень рішення та паспорту прив`язки.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: А. І. Рибачук

С. Г. Стеценко