Справа № 160/10943/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
22 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового страхового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 07.01.1986 по 01.04.1991;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області додатково зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 по одному року за кожний повний рік стажу роботи за Списком № 1 в період з 07.01.1986 по 01.04.1991 відповідно до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вже виплачених сум з моменту її призначення;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Порядком № 22-1 передбачено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії.
Відповідно до п.п.3 п.2.1. Порядку № 22-1 до заяви додається довідка видана підприємством, організацією для підтвердження наявного трудового стажу на пільгових умовах.
Відповідно до наданої позивачем довідки від 04.04.2023 № 09-17/74, виданої архівним відділом виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, було підтверджено трудовий стаж позивача, працюючого в Вільногірському заводі електровакуумного скла:
- з 07.01.1986 (наказ № 11-к від 10 січня 1986 року) переведено на участок производства колб ДМ наборщиком стекломассы (документи російськомовні);
- з 01.01.1991 (наказ № 115 від 29 березня 1991 року) звільнено за власним бажанням.
Відповідач звертає увагу, що Вільногірський завод електровакуумного скла, який був перейменований у завод "ЕКМА" визнаний банкрутом та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2001 ліквідований.
Спірні періоди з 07.01.1986 по 01.01.1991 не зараховується до пільгового стажу, оскільки архівна довідка № 9-17/74 від 04.04.2023 року, видана Вільногірською міською радою Дніпропетровської області не відповідає додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
13.06.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзиви, в якій останній вказав, що спірним залишається встановлення факту виконання позивачем у період з 07.01.1986 по 01.04.1991 робіт по Списку № 1. Наголосив, що в позовній заяві детально викладено факти та їх правове обґрунтування, які в сукупності свідчать про те, що позивач у період з 07.01.1986 по 01.04.1991 року обіймав посаду та виконував відповідні роботи, передбачені Списком № 1. Так, відповідно до трудової книжки позивача, останній в період з 07.01.1986 по 01.04.1991 року обіймав посаду наборщика стекломассы участка изготовления стеклооболочек для ламп ДМ (мовою оригіналу).
Крім того, факт роботи ОСОБА_1 в період з 07.01.1986 по 01.04.1991 на Вільногірському заводі електровакуумного скла на посаді набирача скломаси (наборщика стекломассы), що відноситься до робіт, передбачених Списком № 1 підтверджується архівною довідкою № 09-17/74 від 04.04.2023 року, архівною довідкою № 09-17/74 від 04.04.2023 року, архівним витягом № 09-17/77 від 04.04.2023 року.
Наголошує, що твердження відповідачів про те, що відповідний період не підлягає зарахуванню до пільгового страхового стажу, оскільки надана позивачем довідка не відповідає додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній є безпідставними, оскільки основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І інше у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Пільговий страховий стаж позивача підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та іншими доказами, виданими архівною установою.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
05 квітня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії та просив додатково зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 по одному року за кожен рік роботи по Списку № 1 в період з 07.01.1986 по 01.04.1991 та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №95 від 07.04.2023 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії. В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що стаж роботи з 02.08.1984 по 01.04.1991 на Вільногірському заводі електровакуумного скла, не зараховується до пільгового стажу, оскільки архівна довідка № 9-17/74 від 04.04.2023, видана Вільногірською міською радою Дніпропетровської області не відповідає додатку № 5 порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови в зарахуванні періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено порядок та умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, передбаченої Списком №1 (у даному випадку), та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах і досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Статтю 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 10.12.2020 року у справі №372/403/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.

Так, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , зокрема, записи №4-8, позивач (мовою оригіналу):

02.08.1984 - зачислен в Вольногорский завод электровакуумного стекла в цех № 1 слесарем-ремонтником по третьему разряду. Основание: пр. № 219 от 01.08.1984;

29.08.1984 - переведен в цех № 9 на участок стекловарения дробильщиком-размольщиком по 3-му разряду. Основание: пр. № 55 от 29.08.1984;

07.01.1986 - в том же цехе переведен наборщиком стекломассы по 3 разряду участка изготовления стеклооболочек для ламп ДМ. Основание: пр. № 11-к от 10.01.1986;

01.01.1987 - присвоен четвертый разряд наборщика стекломассы. Основание пр. № 7- к от 09.01.1987;

01.04.1991 уволен из завода по ст. 38 КЗОТ УССР (собственное желание). Основание пр. № 115 от 29.03.1991.

Вказані записи та відмітки у трудовій книжці позивача виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печаткою роботодавця.

Отже, відповідними записами трудової книжки позивача підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у період з 02.08.1984р. по 01.04.1991р. на Вільногірському заводі електровакуумного скла.

Крім того, судом з матеріалів справи встановлено, що факт роботи ОСОБА_1 в період з 07.01.1986 по 01.04.1991 на Вільногірському заводі електровакуумного скла на посаді набирача скломаси (наборщика стекломассы), що відноситься до робіт, передбачених Списком № 1 підтверджується архівною довідкою № 09-17/74 від 04.04.2023, архівною довідкою № 09-17/73 від 04.04.2023 та архівним витягом № 09-17/77 від 04.04.2023.

Разом з тим, слід зазначити, що в період з 22.08.1956 по 25.01.1991 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 року № 1173.

В той же час в період з 26.01.1991 по 10.03.1994 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 р. № 10.

Суд зазначає, що посада «наборщики стекломассы» передбачена розділом XV Списка № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 року № 1173, крім того, посада « 1150101а-14820 наборщики стекломассы» передбачена розділом XV Списка № 1, затвердженого постановою Кабінета Міністрів СССР від 26.01.1991 р. № 10.

Отже, суд зазначає, що відповідними записами трудової книжки позивача підтверджено факт роботи ОСОБА_1 у період з 07.01.1986р. по 01.04.1991р. на Вільногірському заводі електровакуумного скла на посаді (на роботах), що відноситься до Списку №1.

Також суд зазначає, що доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладені в оскаржуваному рішенні про те, що стаж роботи з 02.08.1984 по 01.04.1991 на Вільногірському заводі електровакуумного скла не зараховується до пільгового стажу, оскільки архівна довідка № 9-17/74 від 04.04.2023, видана Вільногірською міською радою Дніпропетровської області не відповідає додатку № 5 порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, суд оцінює критично.

Суд звертає увагу на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

Відтак суд зазначає, що трудова книжка позивача містить необхідну інформацію для встановлення пільгового стажу роботи ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за Списком №1 періоду роботи з 07.01.1986 по 01.04.1991 на Вільногірському заводі електровакуумного скла, є протиправним.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області додатково зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 по одному року за кожний повний рік стажу роботи за Списком № 1 в період з 07.01.1986 по 01.04.1991 відповідно до абзацу 10 частини 3 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із додаванням до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, оскільки у розглянутому випадку обрахунок стажу відповідно до частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV не був спірним, отже вимоги заявлені на майбутнє, стосуються можливого порушення права позивача, є передчасними.

Стосовно вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вже виплачених сум з моменту її призначення, суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та обрахунку пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати належний орган призначення пенсії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.04.2023 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Стосовно підстав розгляду заяви позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005№ 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р.за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 05 квітня 2023 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. Відтак, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає за необхідне покласти обов`язок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як визначений суб`єкт призначення.

Стосовно вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

За правилами статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов`язком суду.

З поданого клопотання позивача не вбачається, а судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату, або що відповідач створюватиме перешкоди для виконання такого рішення.

Оскільки позивач не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1073,60 грн.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1073,60 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн.

Керуючись статями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку пенсії № 95 від 07.04.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового страхового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 07.01.1986 по 01.04.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05 квітня 2023 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник