Справа № ЗВ/360/59/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року справа №ЗВ/360/59/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі № ЗВ/360/59/23 (головуючий суддя І інстанції Чернявська Т.І.), складену в повному обсязі 31 березня 2023 року в м. Дніпро, за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 42958153 з примусового виконання вимоги про сплату боргу від 05 березня 2014 року № 5305, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 боргу зі сплати страхових внесків у розмірі 1736,80 грн, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 42958153 з примусового виконання вимоги про сплату боргу від 05 березня 2014 року № 5305, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 боргу зі сплати страхових внесків у розмірі 1736,80 грн, стягувача з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою про заміну сторони виконавчого провадженнята роз`яснено право звернення із заявою до відповідного місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначив, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, відтак, це питання повинно вирішуватись у порядку адміністративного судочинства.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час а місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № ЗВ/360/59/23, однак листом суд першої інстанції повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді відсутня. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі (за аналогією закону) дійшов висновку, що тільки в Цивільному процесуальному кодексі України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення несудового органу, відтак, заява про заміну сторони (стягувача чи боржника) виконавчого документа, у цьому випадку у вимозі про сплату боргу, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Вищевказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.

11.04.2014 було відкрито виконавче провадження № 42958153 з примусового виконання вимоги № 5305, виданої 05.03.2014 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за адресою в мережі Інтернет виконавче провадження № 42958153 станом на 29.03.2023 є відкритим, виконавчий документ (вимога УПФУ про стягнення з боржника заборгованості) перебуває на примусовому виконанні.

Стягувачем у виконавчому провадженні є Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Зазначені обставини були підставою для звернення до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 42958153.

Заміна сторін в площині виконання вимоги державного органу може проводитись на будь- якій стадії примусового виконання, тобто наявності подання державного виконавця або за заявою заінтересованої особи або до відкриття виконавчого провадження (ч.ч.1,4 ст. 379 КАС України).

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення.

Загальною ознакою способу набуття права власності є правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків від однієї особи до іншої.

Статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що процедура ліквідації передбачає значний обсяг певних дій, і, відповідно до ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 925 від 09.10.2010 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях шляхом приєднання до головних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях за переліком згідно з додатком.

Відповідно до Переліку територіальних органів Пенсійного фонду України, який є додатком до Постанови № 925 від 09.10.2020, Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Під публічним правонаступництвом у сфері управлінської діяльності органів державної влади слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно - правові відносини нового суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) на місце суб`єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.

При цьому в правовій державі повинен реалізовуватись принцип безперервності державної влади, який полягає у тому, що функції держави не зникають разом з припиненням юридичної особи публічного права (крім випадку повної відмови держави від виконання певних функцій), а тому в будь-якому випадку повноваження таких суб`єктів, які фактично не виконують свої встановлені законом функції, переходять (публічне правонаступництво) органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є: …9) обов`язковість судового рішення (стаття 129), суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1).

Суд також зазначає, що заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї зі сторін та полягає у вступі на її місце її правонаступника. У даному випадку визначальною умовою є саме факт правонаступництва, тобто передача прав та обов`язків (адміністративної компетенції) однієї особи іншій.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 29 листопада 2019 року в справі № 2а/1270/2455/2012 та від 08 липня 2020 року у справі № 812/729/15.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», саме виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених законом «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами.

На підставі ст.3 Закону «Про виконавче провадження» виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, видані судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах, у випадках, передбачених законом, судові накази, виконавчі написи нотаріусів, посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі рішень цих комісій, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування будівлями та майном, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу, рішення інших органів державної виконавчої влади, у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу, рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Виконавче провадження то є квінтесенція процесу поновлення порушених прав, повернення грошових коштів, звернення стягнення на майно, торжество правосуддя, реалізація конституційного принципу обов`язковості виконання рішення суду.

За умови стрімкого розвитку підприємницької діяльності в Україні, коли відбуваються припинення юридичних осіб в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення, актуальною стала проблема заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов`язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов`язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення.

На підставі ч. 4 ст.11 Закону, у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частина 2 ст.124 Конституції України визначає : «Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.»

Отже, заміна сторони виконавчого провадження у спосіб звернення до суду конституційний по правовій суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18) зроблено висновок, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону № 1404-VIIІ та чинні до 15 грудня 2017 року статті 264 КАС України та 368 ЦПК України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у даному випадку питання заміни стягувача у виконавчому провадженні повинно вирішуватись саме адміністративним судом.

При цьому, питання про заміну сторони у виконавчому провадженні повинно розглядатись за вимогами ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, а не в порядку позовного провадження.

Посилання суд першої інстанції на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 183/4196/21 є неприйнятними, з огляду на нетотожність обставин по справам (у справі, яка переглядалась Верховним Судом, виконавче провадження за виконавчим написом не було відкрито) та виникнення спірних правовідносин до внесення змін у процесуальне законодавство.

Відтак, висновки суду першої інстанції є передчасними та такими, що суперечать нормам процесуального права.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду діяв з порушення норм процесуального права, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі № ЗВ/360/59/23 задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року у справі № ЗВ/360/59/23 - скасувати, а справу направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 липня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.В.Сіваченко