Справа № 320/698/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року Київ № 320/698/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання - Вдовкіній Ю.О.;

за участі позивача - ОСОБА_1 ;

представників позивача -Лутковської В.В., Лук`яненко Ж.В.;

представника відповідача - Сироти Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним рішення та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через адвоката Лутковську В.В. звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб при Міністерстві у справах ветеранів України щодо визнання рішення відповідача від 30.09.2021 №11/ІІІ/13/3 про відмову в наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій протиправним та скасування його; зобов`язання Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб при Миністерстві у справах ветеранів України повторно розглянути заяву позивача про надання йому статусу учасника бойових дій з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у період з 01.12.2017 по 30.12.2017 та з 01.03.2018 по 30.03.2018 ОСОБА_1 залучався до участі у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у складі добровольчого формування "Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Пирогова", що підтверджується копією витягу з наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 21.06.2018 №10 дск та довідкою Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Пирогова від 21.07.2021 №2294.

Однак, Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб при Міністерстві у справах ветеранів України, своїм рішенням від 30.09.2021 за №11/ІІІ/13/3, на звернення ОСОБА_1 , відповіла відмовою, з посиланням на п.21 ч.1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Ухвалою суду від 02.09.2022 у справі було відкрито спрощене провадження з проведенням судового засідання.

У відзиві на позовну заяву Міністерство у справах ветеранів України вказало, що ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей у складі "Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова" у період з 01.12.2017 по 30.12.2017 та 01.02.2018 по 28.02.2018, а також з 01.03.2018 по 30.03.2018.

В липні ОСОБА_1 звернувся до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій (вх.№Л-2620 від 04.08.2021).

Міжвідомча комісія на засіданні від 30.09.2021 за результатои розгляду заяви ОСОБА_1 прийняла рішення №11/ІІІ/13/3 про відмову у наданні такого статусу на підставі п.21 ч.1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту".

Міжвідомча комісія була утворена Мінветеранів на виконання абз.5 п.5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановю КМУ 20 серпня 2014 №413; Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час надання волонтерської допомоги в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та/або іншої країни проти України, бойових дій та збройних конфлікті, затвердженого постановою КМУ від 19 серпня 2015 №604 та Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого постановою КМУ 29 квітня 2016 №336.

Міжвідомча комісія наділена від Міністерства ветеранів дискреційними повноваженнями, що полягають у можливості вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених Порядками №№413,604,336, а саме: повернути документи, надати, відмовити у наданні статусу учасника бойових дій; призначити або відмовити у наданні одноразової грошової допомоги.

Щодо законності рішення Міжвідомчої комісії, відповідач зазначив, що виключний перелік осіб, які визнаються учасниками бойових дій, передбачений статтею 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон).

Пунктами 19-21 частини першої статті 6 Закону встановлені різні категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій та визначено різний механізм отримання такого статусу.

Відповідно до п. 19 ч.1 ст. 6 Закону в редакції, діючій з 19.07.2014 по 18.06.2015, була передбачена можливість надання статусу учасника бойових дій такій категорії осіб як працівники підприємств, установ, організацій, які залучались та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

У 2016 році до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (попередника Мінветеранів) надійшло звернення благодійного фонду "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова" від 15.06.2016 № 293, в якому організація зверталась з клопотанням надати статус учасника бойових дій медичним працівникам, керівникам та допоміжному персоналу Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова, які брали участь в антитерористичній операції до 19.06.2015, на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону.

Крім цього, Служба безпеки України листом від 27.09.2016 № 33/7-10233 надала витяги з наказів про залучення вищезазначених осіб як працівників ПДМШ ім. Пирогова у проведенні АТО. У зв`язку з цим Міжвідомчою комісією при Державній службі України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції працівникам Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Пирогова надавався статус учасника бойових дій як працівникам організації, відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону, що зокрема підтверджується витягом з протоколу засідання міжвідомчої комісії.

Однак, у подальшому, Законом України від 07.04.2015 № 291-VIII до Закону №3551 були внесені зміни, а саме працівники підприємств, установ, організацій були виключені із пункту 19 частини першої статті 6 Закону як такі, що можуть отримати статус учасника бойових дій, та були включені до нового пункту 13 статті 9 Закону як такі, що можуть отримати інший статус - статус учасника війни.

Відтак відповідно до діючої редакції пункту 19 частини першої статті 6 Закону працівники підприємств, установ, організацій, у тому числі, працівники Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції після 18.06.2015, вже не мають права на отримання статусу учасника бойових дій, а мають право на отримання лише статусу учасника війни.

Відповідно до абзацу першого пункту 13 статті 9 Закону, учасниками війни вважаються працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у порядку, встановленому законодавством. Підсумовуючи зазначене, слід наголосити, що підпунктами 19 та 21 частини першої статті 6 та пункту 13 статті 9 Закону передбачені різні категорії осіб і різні статуси, на отримання яких вони мають право.

Таким чином, оскільки позивач брав участь в антитерористичній операції починаючи з 01.12.2017, то він також не має права на отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону як працівник організації, а має право на отримання статусу учасника війни.

У подальшому, Законом України від 04.12.2019 № 329-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання статусу та соціальних гарантій окремим особам із числа учасників антитерористичної операції" були внесенні зміни до Закону №3551 та додано пункт 21 частини першої статті 6 із новою категорією осіб, які мають право на отримання статусу учасника бойових дій.

Так, до переліку учасників бойових дій було додано осіб, які у період до набрання чинності Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Водночас встановлено, що дія абзацу першого пункту 21 Закону не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які і добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність). Таким чином, на працівників "Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Пирогова", які подали такі ж документи як і їх колеги, що отримали статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону, пункт 21 частини першої статті 6 Закону не поширюється.

До позовної заяви ОСОБА_1 додано витяг з наказу Першого заступника Голови Служби безпеки України- керівника Антитерористичного центру від 21.06.2018 №10дск, відповідно до якого ОСОБА_1 було залучено до проведення антитерористичної операції у період з 01.12.2017 по 30.12.2017 та з 01.03.2018 по 30.03.2018.

Позивачем також було подано довідку про його безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 24.07.2021 вих. № 2294, яка видана "Першим добровольчим мобільним шпиталем ім. Миколи Пирогова" про його участь в АТО у період з 01.12.2017 по 30.12.2017 та з 01.03.2018 по 30.03.2018. Довідка видана на підставі витягу з Наказу керівника антитерористичного центру №10 дск від 21.06.2018.

Відповідно до абзацу першого пункту 21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються особи, які у період до набрання чинності Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її нроведення не менше 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Дія абзацу першого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність).

З метою здійснення об`єктивного розгляду надісланих позивачем документів та прийняття рішення про надання (відмову в наданні) статусу учасника бойових дій, Мінветеранів надсилало запити до Антитерористичного центру при Службі безпеки України та Генерального штабу Збройних Сил України щодо уточнення інформації про те, в якій якості представники Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова були залучені до проведення антитерористичної операції. Антитерористичний центр при Службі безпеки України листом від 05.07.2021 № 33/5- 3028 повідомив про те, що медики Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова залучались до проведення антитерористичної операції, як громадянина України (за його згодою).

За дорученням заступника начальника Генерального штабу і Збройних Сил України Командування Медичних сил листом від 10.08.2021 № 8293/02/09.1-21 зазначило, що відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 05.08.2015за номером 0034915 було зареєстровано благодійну організацію "Благодійний фонд "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова, яка здійснює економічну діяльність за КВЕД 88.99 "Надання іншої соціальної допомоги без забезпечення; проживання, н.в.і.у. Інформація про залучення представників ПДМШ відсутня.

Також позивач у якості аргументу своїх вимог зазначає, що "внаслідок підписаного, 05.02.2016, між Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством охорони здоров`я України, організацією "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. М. Пирогова" меморандуму про взаємодію, цивільні медики в районах проведення АТО виконували, завдання з надання медичної допомоги військовослужбовцям, працівникам правоохоронних органів та цивільному населенню, які проживають чи проходять військову службу в районах проведення АГО", тим самим вказуючи, що цей меморандум є фактом взаємодії працівників ПДМШ із Міністерством оборони України, Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством охорони здоров`я України у зоні проведення АТО/ООС.

Але зазначене посилання позивача не є доводом для задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним: відповідно до пункту 1 та 2 Меморандуму про взаємодію в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. М. Пирогова" від 05.02.2016 сторони співпрацюють в рамках проекту ПДМШ, що має на меті залучення цивільних медиків та допоміжного персоналу для проведення діагностики, диспансеризації та надання медичної допомоги військовослужбовцям, працівникам правоохороних органів та цивільному населенню, що проживають чи проходять військову службу в районах проведення АТО, а також в інших регіонах України. Проект ПДМШ діє зі статусом мобільного загону медицини катастроф, у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, відповідно до витягу з наказу про залучення до проведення антитерористичної операції керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 21.06.2018 №дск про залучення до проведення антитерористичної операції позивач залучався до проведення антитерористичної операції в період з 01.02.2018 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 30.03.2018, що не відповідає вимогам абзацу першого пункту 21 частини першої статті 6 Закону.

Згідно до змісту меморандуму представники ПДМШ ім Пирогова залучалися як цивільні медики (особи). Крім того, Меморандум не має обов`язкової юридичної сили та не покладає на сторони, що його підписали будь-яких імперативних зобов`язань.

Жодне положення Меморандуму не передбачає та не може передбачати, що працівники ПДМБ ім Пирогова будуть залучені до безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, а зазначено "... що направляються медичні та немедичні працівники (добровільно), які перебувають в рамках проекту "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Пирогова", що також підтверджує, що позивач є працівником та не спростовує висновки про його участь у складі добровольчого формування, що було утворено або самоорганізувалось для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах цієї операції в період її проведення.

Також відповідно до п.21 ч.1 ст.6 Закону №3551 підставою для надання статусту учасника бойових дій особам, зазначеним в абз.1 цього пункту (але не виключно) такі документи: а) довідка органів, які згідно із Законом України "Про боротьбу з тероризмом" визначені суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом про період безпосереднього виконання особою бойових завдань антитерористичної операції в районах її проведення у взаємодії із зазначеними в абз.1 цього пункту суб`єктами; б) витяг з наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки Українипро залучення особи до проведення антитерористичної операції

Статтею 5 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" визначений вичерпний перелік суб`єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом (СБУ, Міноборони, МВС та інші). Однак, довідки виданої суб`єктом, який безпосередньо здійснює боротьбу з тероризмом, ні під час розгляду документів Міжвідомчою комісією, ні до позовної заяви ОСОБА_1 не було надано.

При цьому, законом встановлено, що у разі відсутності зазначених документів підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абз.1 цього пункту є:

для осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ уДонецькій та Луганській областях,- є свідчення (заява) не менше ніж трьох свідків про період безпосередньої участі такої особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів,підпис на яких має бути засвідчений нотаріально. Однак, зазначених свідчень (заяв) трьох свідків ні під час розгляду документів Комісією, ні до позовної заяви не надано.

Відповідно до пп.1 п.5 розділу ІІІ Положення про Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.21 №521/36141, міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності правових підстав для надання такого статусу.. Ураховуючи, що довідка ОСОБА_1 про його безпосередню участь в АТО видана благодійною організацією, яка не субєктом, що безпосередньо здійснює боротьбу з тероризмом; відсутність довідки, виданої належним субєктом; відсутність свідчень не менше трьох свідків) Комісія дійшла висновку про відсутність правових підстав згідно п.21 ч.1 ст.6 Закону України №3551 про надання позивачеві статусу учасника бойових дій саме учасникам добровольчих формувань та його дія не поширюється на працівників організацій.

При цьому, ОСОБА_1 ототожнює довідку від 24.07.2021 вих. №2294, видану Першим добровольчим мобільним шпиталем ім. Пирогова із довідкою органів, які згідно із Законом України "Про боротьбу з тероризмом" визначені субєктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом. Водночас, виключний перелік таких субєктів визначений ч.3 ст.4 Закону Україн "Про боротьбу з тероризмом", до кола яких ПДМШ ім. Миколи Пирогова не відноситься.

Водночас, на противагу Закону позивач зазначає, що відповідно до ч.6 ст.4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" до участі ів АТО за рішенням керівництва АТО можуть бути залучені з дотриманням вимог цього закону й інші центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від підпорядкованості і форми власності, їх посадові особи, а також громадяни за їх згодою. Відтак, організація, яка за його згодою залучена до участі в АТО, не є суб`єктом, який безпосередньо здійснює боротьбу з тероризмом в розумінні Закону України "Про боротьбу з тероризмом". Таким чином, довідка від 24.07.2021 №2294, яка видана ПДМШ не є довідкою, яку необхідно подавати відповідно до п "а" п.21 ч.1 ст.6 Закону України №3551.

Відповідач наголосив, що позивач є працівником організації : відповідно до наказу МОЗ України від 27.04.2018 №814 "Про організацію направлення медичних працівників, що добровільно виявили бажання надати медичну допомогу у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях зазначено, що направляються медичні та немедичні працівники добровільно, які перебувають в рамках проекту ПДМШ ім. Пирогова, що також підтверджує факт того, що позивач є працівником та не спростовує висновки про його участь у складі добровольчого формування, що було утворено або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в АТО, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення. У всіх наданих довідках та витягах зазначено, що ОСОБА_1 залучався до безпосередньої участі в АТО, перебуваючи безпосередньо в района АТО у період її проведення у якості медичного працівника та допоміжного персоналу ПДМШ ім Пирогова.

Відносно твердження позивача про вимагання Комісією документів, складання яких не було передбачено в період залучення його до АТО, відповідач вказав на таке: позивач брав участь в АТО у періоди з 01.12.2017 по 30.12.2017, 01.02.2018 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 30.03.2018.

У вказаний період діяла редакція Закону №3531, яка не передбачала надання статусу учасника бойових дій особам, які брали участь в АТО у складі добровольчих формувань. Така можливість була надана у звязку з внесенням змін до вищевказаного Закону, які набрали чинності з 01.01.2020. У поданій до суду заяві позивач до одних і тиз самих відносин застосуван Закон №3551 в його різних редакціях, які кардинально відрізняються.

Спочатку ОСОБА_1 стверджує, що документи, подані ним на розгляд Міжвідомчої комісії містять підстави для надання йому статусу УБД як особі, яка брала участь в АТО у складі добровольчого формування. Тобто позивач застосував п.21 ч.1 ст.6 Закону України №3531 в редакції, яка діяла після 01.01.2020 та розгляду документів Комісією.

Однак, в подальшому, зазначив, що до нього не можуть застосуватися вимоги щодо подання документів складання яких не було передбачено в період залучення його до проведення АТО, наголосивши, що вимога про надання довідки органів, які згідно із Законом "Про боротьбу з тероризмом" визначені суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, з`явилася в Законі лише починаючи з 01.01.2020. Тобто у цій частині позивач застосував редакцію Закону, яка діяла до 01.01.2020. Аналіз вищевказаних норм вказує, що зазначені в ч.1 ст.6 Закону №3531, особи не набувають статусу УБД автоматично, а визнаються державою у встановленому законом порядку. При цьому встановленню такого статусу передує юридично значуща дія цієї особи, направлена на набуття такого статусу (подання заяви із підтверджуючими документами), оскільки держава не може насильно встановлювати особі цей статус без її на те бажання.

Правовідносини між відповідачем та позивачем з приводу визнання останнього УБД виникли лише після 29.07.2021, отже позивачем неправомірно застосовано законодавство в редакції, що діяла до 01.01.2020. На підставі викладеного, просив у задовленні позову відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та пояснив, що він, керуючись шляхетним почуттям патріотизму, прийняв для себе рішення на добровільних засадах надати державі допомогу у відсічі збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей, для чого у складі "Першого добровольчого мобільного шпиталю ім. Миколи Пирогова" брав безпосередню участь в АТО у періоди з 01.12.2017 по 30.12.2017 та 01.03.2018 по 30.12.2018. На той час він не розраховував на одержання будь-яких пільг та переваг, позаяк на державному рівні такі дії не заохочувались.

Але в подальшому, стверджував позивач, оскільки органи державної влади змінили своє ставлення до добровольців, він вирішив одержати статус учасника бойових дій виключно для підтвердження в очах його оточення факту перебування в зоні АТО, тобто для підвищення власної самооцінки. Матеріальна складова в його рішенні відсутня.

З метою одержання статусу учасника бойових дій він, 29.07.2021, звернувся вдруге із заявою до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та додав до заяви довідку про безпосередню участь в АТО/ООС від 24.07.2021 № 2294 та копію витягу з наказу Керівника АЦ при СБУ про залучення до проведення в АТО від 21.06.2018 №10 дск; копію паспорта, копію ІНН та копію Меморандуму про взаємодію в рамках проекту ПДМШ ім. Пирогова.

Рішенням Міжвідомчої комісії від 30.09.2021 за №11/ІІІ/13/3 йому вдруге було відмовлено у наданні такого статусу у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених п.21 ч.1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту".

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду.

Представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував з тих мотивів, які були викладені у відзиві на позов, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши докази, якими кожна із сторін обгрунтовує свої вимоги та заперечення проти них, з`ясувавши зміст та характер спірних правовідносин у співставленні з нормативними актами, якими ці відносини врегульовані, дослідивши докази наявні у справі, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, з огляду на таке:

в рамках благодійного проекту «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова», Благодійна організація, благодійний фонд «Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Миколи Пирогова» звернулась до медичних установ із запитом про відрядження медиків та допоміжного персоналу в райони проведення антитерористичної операції, забезпеченні її проведення для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей у складі БО БФ ПДМШ ім. Пирогова.

Як вказує позивач, він добровільно та виключно з патріотичних міркувань, приймав участь у проекті Благодійної організації Благодійного фонду "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Пирогова" в районах проведення АТО, тому у періоди з 01.12.2017 по 30.12.2017, а також з 01.03.2018 по 30.03.2018 перебував на території Луганської та Донецької областей.

На підтвердження факту дійсного перебування в АТО у вищевказані періоди до суду ОСОБА_1 та його представником Лутковскою В.В. були надані копії витягу із наказу Керівника Антитерористичного центру при СБУ від 21.06.2018 за №10 дск (примірник №37), з якого вбачається, що ОСОБА_1 було залучено до проведення АТО на території Донецької та Луганської областей у період з 01.12.2017 по 30.12.2017, а також з 01.03.2018 по 30.03.2018 (а.с.90 та 125).

Вказана копія витягу (примірник №37) посвідчена "згідно з оригіналом" штемпелем та відтиском печатки Добровольчого формування-Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Пирогова") та представником ОСОБА_1 адвокатом Лутковською В.В. .

Також ОСОБА_1 була надана копія довідки від 24.07.2021 за вих. №2294 за підписом виконавчого директора ПДМШ ім. Миколи Пирогова І. Буйвола, яка була видана на підставі вищевказаного наказу про перебування ОСОБА_1 в зоні АТО у період з 01.12.2017 по 30.12.2017 та 01.03.2018 по 30.12.2018.

Водночас, відповідачем представлено суду копії тих самих документів, які були одержані на запит Міністерства ветеранів (копія наказу Керівника АТЦ В Малікова від 21.06.2018 №10 дск та довідки від 24.07.2021 за вих. №2294 за підписом виконавчого директора ОСОБА_2 ), тобто з тими самими реквізитами, але різного змісту. Відмінність полягає у зазначенні в тексті цих документів іншої особи та іншого періоду її перебування в зоні АТО. Так, замість ОСОБА_1 в тексті копії витягу з наказу та довідки зазначено ОСОБА_3 та період його перебування в зоні АТО з 01.02.2018 по 28.02.2018 та 01.03.2018 по 30.03.2018 (а.с.166, 169).

Таким чином, до суду позивачем та його представником, а також відповідачем подані копії документів, якими начебто підтверджено перебування позивача в зоні АТО у період, необхідний для одержання статусу учасника бойових дій, тільки з різними "Левчуками" та періодами перебування на території Луганської та Донецької областей задля участі в АТО.

Так, у примірнику №37, наданому ОСОБА_1 вказано період з 01.12.2017 по 30.12.2017, а також з 01.03.2018 по 30.03.2018 (а.с.90 та 125).

Водночас згідно довідки, наданої відповідачем вказано період перебування ОСОБА_4 в зоні АТО з 01.02.2018 по 28.02.2018 та 01.03.2018 по 30.03.2018 (а.с.166, 169).

При цьому, примірник №36 відповідача копії витягу з наказу №10дск від 21.06.2021 посвідчено відтиском печатки Благодійної організації- благодійний фонд "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Пирогова" із зазначенням на печатці коду 6.

В той час, як на відтиску печатки, якою посвідчено примірник №37 - позивача зазначено "добровольче формування Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Пирогова", код ЄДРПОУ якого на печатці відсутній. За даними Єдиного реєстру підприємств, установ організацій таке "Добровольче формування як "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Пирогова" в Реєстрі підприємств, установ, організацій не значиться.

29.07.2021, ОСОБА_1 подав до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" заяву для розгляду питання щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій, додавши до заяви вищевказані документи: довідку про участь в АТО/ООС від 24.07.2021 №2294 та копію витягу із наказу Керівника антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведенян АТО від 21.06.2018 №10дск; копії паспорта та ідентифікаційного коду.

30.06.2021, рішенням Міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні такого статусу у зв`язку з відстуністю підстав, передбачених п.21 ч.1 ст.6 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту".

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини суд урахував таке:

ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Положення Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України 26.02.2021 №43, воно визначає порядок створення, організації та роботи, основні функції та завдання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - міжвідомча комісія).

Міжвідомчу комісію утворює Міністерство у справах ветеранів України відповідно до пункту 5 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413 (далі - Порядок N 413), пункту 6 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час надання волонтерської допомоги в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, бойових дій та збройного конфлікту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року N 604 (далі - Порядок N 604), пункту 7 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року N 336 (далі - Порядок N 336), та пункту 3 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які виконували бойове (службове) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з військовими формуваннями інших держав і незаконними збройними формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року N 203 (далі - Порядок N 203).

На підставі п.2, 7 розділу ділу 2 Положення №43, Міжвідомча комісія має право: 1) розглядати документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу; 2) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в підпункті 2 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані такими особами або командирами добровольчих формувань, у складі яких вони брали участь в антитерористичній операції; 3) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій з числа осіб, зазначених у підпункті 3 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані підприємствами, установами, організаціями або безпосередньо їх працівниками; приймати рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпунктах 1 - 3 пункту 1 цього розділу.

Відповідно до розділу 3 Положення №43, рішення про надання статусу учасника бойових дій міжвідомча комісія приймає на підставі:1) документів, надісланих комісіями, утвореними в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), підприємства, установи, організації та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, зазначені у підпункті 1 пункту 1 розділу II цього Положення (далі - комісії), у разі виявлення комісіями спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання; 2) документів, надісланих командирами добровольчих формувань, у складі яких особи, зазначені у підпункті 2 пункту 1 розділу II цього Положення, брали участь в антитерористичній операції, або документів, надісланих безпосередньо такими особами; 3) документів, надісланих підприємствами, установами, організаціями, в яких працювали особи, зазначені у підпункті 3 пункту 1 розділу II цього Положення, або документів, надісланих безпосередньо такими працівниками. Міжвідомча комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі документів, зазначених у пункті 4 Порядку

№ 413 та пункті 4 Порядку № 203.

Міжвідомча комісія є суб`єктом владних повноважень, який наділений від Мінветеранів України дискреційними повноваженнями, які полягають у можливості вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених Порядками №413, №604 та №336, а саме: повернути документи; надати, відмовити у наданні або позбавити статусу учасника бойових дій; призначити або відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги.

Міжвідомча комісія непідконтрольна Мінветеранів, оскільки складається не тільки з працівників Мінветеранів, а й представників Міноборони, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісу Генерального прокурора, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС та громадських об`єднань.

Згідно із Положенням про Міністерство у справах ветеранів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від27.12.2018 №1175 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від12.04.2023 № 304) (далі - Положення №1175), Мінветеранів є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Приписами пп.14 п.4 Положення №1175 передбачено, що Мінветеранів організовує та координує роботу з питань надання, позбавлення статусу учасника бойових дій та призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Таким чином Міжвідомча комісія, рішення якої оскаржує позивач, та Мінветеранів є самостійними суб`єктами владних повноважень, до кожного з яких можуть бути заявлені позовні вимоги.

Виключний перелік осіб, які визнаються учасниками бойових дій, визначений ст.6 Закону України від 22.10.1993 №3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Пунктами 19-25 ч.1 ст.6 Закону №3551 визначені різні категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій, та встановлено різний механізм отримання такого статусу. Зокрема, відповідно до п.21 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, діючій станом на момент виникнення спірних правовідносин 2017 рік) статус учасника бойових дій надавався, зокрема, учасниками бойових дій визнаються особи, які у період до набрання чинності Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Дія абзацу першого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність).

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в п.21 ч.1 ст.6 Закону №3551-ХІІ, визначений Порядком №413.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є (але не виключно) такі документи: а) довідка органів, які згідно із Законом України "Про боротьбу з тероризмом" визначені суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом, про період безпосереднього виконання особою бойових завдань антитерористичної операції в районах її проведення у взаємодії із зазначеними в абзаці першому цього пункту суб`єктами; б) витяг із наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України про залучення особи до проведення антитерористичної операції. У разі відсутності зазначених документів підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є: для осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, - свідчення (заява) не менше ніж трьох свідків про період безпосередньої участі такої особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, підпис на яких має бути засвідчено нотаріально; для осіб, які отримали поранення, контузії, каліцтва, - свідчення (заява) не менше ніж двох свідків про період безпосередньої участі такої особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, підпис на яких має бути засвідчено нотаріально, а також медичні документи, що підтверджують отримання особою поранення, контузії, каліцтва під час безпосереднього залучення до виконання завдань антитерористичної операції.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІ вказаного вище Положення №43 основними завданнями Міжвідомчої комісії є, зокрема: надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пункті 21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Міжвідомча комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі документів, зазначених у пункті 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 та пункті 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які виконували бойове (службове) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з військовими формуваннями інших держав і незаконними збройними формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №203, -пункт 2 Розділу ІІІ Положення №43.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дозволяє стверджувати, що право на отримання статусу учасника бойових дій у зв`язку з безпосередньою участю в антитерористичній операції мають не будь-які особи, які брали у ній участь, а виключно особи, які відповідають критеріям, установленим п.21 ч.1 ст.6 Закону №3551-ХІІ та абз.3 п.2 Порядку №413.

Відтак, обов`язковими умовами для отримання особою статусу учасника бойових дій є фактичне безпосереднє перебування та безпосередня участь в зоні проведення АТО на протязі 30 днів та документальне підтвердження достовірними та належними доказами про безпосередню участь такої особи у проведенні антитерористичної операції, які видані уповноваженою особою Центра антитерористичної операції при СБУ, в установленому законами порядку.

Законодавством, яке регулює порядок залучення та участі громадян в антитерористичній операції, є Закон України «Про боротьбу з тероризмом». Відповідно до ч.6 ст.4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» до участі в антитерористичних операціях за рішенням керівництва антитерористичної операції можуть бути залучені з дотриманням вимог цього Закону й інші центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від підпорядкованості і форми власності, їх посадові особи, а також громадяни за їх згодою. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» одним із завдань Антитерористичного центру при Службі безпеки України є, зокрема організація і проведення антитерористичних операцій та координація діяльності суб`єктів, які ведуть боротьбу з тероризмом чи залучаються до конкретних антитерористичних операцій

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення, а в разі потреби за наявності передбачених законом підстав вносить на розгляд Ради національної безпеки і оборони України пропозиції щодо введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у ч.2 ст.12 цього Закону.

Пунктом 2 Порядку №413 визначено перелік осіб, яким надається статус учасника бойових дій. Так, абз.2-3 п.2 Порядку №413 передбачено, що статус учасника бойових дій надається:

- особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

- особам, які у період до набрання чинності Законом України Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною поліцією, Національною гвардією, СБУ та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Дія абзацу першого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність), - абз.4 п.2 Порядку №413.

Таким чином, документами, які відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» , Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Порядку №413 підтверджують залучення особи до участі в антитерористичній операції є накази (витяги з наказів) керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про безпосередню участь особи у проведенні антитерористичної операції та безпосереднє перебування в районах антитерористичної операції у період її проведення за умови, що в подальшому такі добровольчі формування, згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

При цьому, будь-які органи, ніж ті, що зазначені вище не наділені повноваженням надавати таку інформацію в будь-якому вигляді для розгляду можливості надання статусу учасника бойових дій.

На підтвердження свого права на одержання статусу УБД та, у якості доказів неправомірного рішення Міжвідомчої комісії про відмову у наданні такого статусу, як вказувалось судом вище позивачем була подана копія довідки за підписом виконавчого директора Добровольчого формування "Перший добровольчий мобільний шпитань ім. м.Пирогова" І. Буйвола від 24.07.2021 №2294, яка видана згідно копії витягу із наказу Керівника Антитерористичного центру при СБУ від 21.06.2018 №10 дск про залучення ОСОБА_1 до проведення АТО у періоди з 01.12.2017 по 30.12.2017 та з 01.03.2018 по 30.03.2018 та, власне копія витягу з цього наказу.

Вказані докази суд вважає неналежними та недопустими та не приймає їх до уваги, ураховуючи, таке:

як вбачається із копії витягу з наказу Керівника Антитерористичного центру при СБУ від 21.06.2018 р. за №10 дск, про залучення до АТО ОСОБА_1 у період з 01 по 30 грудня 2017 та з 01 по 30 березня 2018. вказана копія посвідчена тричі: перший раз "згідно з оригіналом" заступником начальника штабу Антитерористичного центру при СБУ полковником ОСОБА_5 датою посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_1 ; друге посвідчення копії з копії здійснено невідомою особою благодійного формування "Перший добровольчий мобільний шпиталь ім. Пирогова" 24.07.2021; третій раз копія з двох попередніх копій посвідчена адвокатом Лутковською В.В.

У зв`язку з чим суд зазначає, що порядок надання суду письмових доказів унормовано положеннями ст.94 КАСУ.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Належним чином засвідченою вважається така копія документу, яка посвідчена у порядку, передбаченому ч.5 ст. 94 КАСУ. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Незасвідчені належним чином документи, що подані у копіях є недопустимими доказами, - позиція Верховного Суду (справа №5026/886/2012, 520/17947/18).

Наявна в матеріалах справи копія витягу із наказу від 21.06.2018 №10дск про перебування ОСОБА_1 в зоні АТО посвідчена двічі, в тому числі невідомою особою невстановленого добровольчого формування "ПДМШ ім.Пирогова", яка не мала права на його посвідчення. Про місцезнаходження оригіналу документа позивач суд не повідомив. Отже, не може вважатися посвідченим належним чином документ із позначкою "згідно з оригіналом", в той час яке таке посвідчення відбувалось із копії витягу з наказу №10 дск від 21.06.2018, оригіналу якого у добровольчого формування ПДМШ не було. Тобто кожне наступне посвідчення копії наказу після посвідчення його працівником ОСОБА_6 здійснювалось з копії.

Крім того, відомості цього наказу суперечать копії такого ж наказу, який надано відповідачем на спростування позовних вимог ОСОБА_1 , де у копії витягу із наказу від 21.06.2018 №10 дск вказано про перебування особи ОСОБА_3 в зоні АТО у період з 01 по 28 лютого 2018 та з 01 по 30 березня 2018.

Копія довідки від 24.07.2021 №2294, про безпосередню участь ОСОБА_1 в зоні АТО від 24.07.202 у період з 01.12. по 30.12.2017 та з 01.03.2018 по 30.03.2018 суд також не приймає до уваги, оскільки, як зазначено у довідці, остання видана на підставі витягу з наказу від 21.06.2018 №10 дск, копія якого судом визнана недопустимим доказом. Крім того, довідка №2294 відповідно до Закону України "Про боротьбу з тероризмом" не є документом, який підтверджує факт перебування особи в зоні АТО та містить суперечиливі відомості щодо наказу №10 дск від 21.06.2018 в частині періоду перебування особи в зоні АТО.

Розглянувши подані відповідачем копії документів, на спростування вимог позовної заяви, судом встановлено, що у копіях наказу від 21.06.2018 №10 дск та довідки Благодійної організації Благодійний фонд ПДМШ ім. Пирогова зазначена інша особа ніж позивач, там йдеться про ОСОБА_4 , в той час як позивачем у справі є ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ). По-друге, довідка про перебування ОСОБА_7 в АТО та копія наказу від 21.06.2018 видана, а копія наказу посвідчена виконавчим директором БО БФ "ПДМШ ім. Пирогова" .

В той час як довідка позивача №2294 та копія наданого ним витягу із наказу №10 дск від 21.06.2018 посвідчена виконавчим директором І. Буйволом, але печаткою Добровольчого формування "Перший добровольчий шпиталь ім. Пирогова". Тобто копії документів, надані позивачем та відповідачем посвідчені керівником І.Буйволом, натомість відтиском печаток різних організацій -Добровольчим формуванням "ПДМШ ім. Пирогова" та Благодійною організацією Благодійний фонд "ПДМШ ім. Пирогова", при цьому відомості щодо Добровольчого формування "ПДМШ ім. Пирогова" в Державному реєстрі підприємств, організацій, відсутні.

Відтак, позивач ОСОБА_1 до суду не надав жодного доказу, який підтверджує його безпосередню участь в АТО та безпосереднє перебування у складі - Благодійної організації Благодійного фонду "ПДМШ ім. Пирогова" у зазначений ним період, а саме з 01 по 30.12.2017 та з 01.по 30.03.2018 ддля виконання завдань АТО при безпосередньомуперебуванні на територіях Донецької та Луганської областей.

Поміж іншого, судом прийнято до уваги таке: згідно наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" : Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року визнані зонами проведення АТО.

Поняття було актуальним до початку широкомасштабного вторгнення РФ.

Хід звільнення території України проходив протягом 1 липня 5 вересня 2014 року.

Визволена ЗСУ територія охоплювала понад половину площі Донецької та Луганської областей України (промисловий регіон Донбас), а також малу частину Харківської (Ізюм з прилеглими селами). Більша частина зони АТО була визволена українськими силовими структурами в ході літнього контрнаступу 2014 року. Між визволеною і невизволеною частинами Зони проходила лінія зіткнення.

В подальшому, з ухваленням Закону України про "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України над тимчасово окупованими територіями в Донецькій та Луганській областях»", антитерористичний штаб СБУ на сході замінив об`єднаний оперативний штаб Збройних сил України (об`єднані сили).

У зв`язку з тим, що більша частина зони АТО була звільнена Законом №3551-Х та Порядком №413 акцентовано увагу на тому, що умовою надання особі статусу учасника бойових дій є безпосередня участь у проведенні антитерористичної операції та 30 денний період безпосереднього перебування в районах її проведення. Оскільки на території Луганської та Донецької областей, тобто в зоні АТО перебували особи з різними завданнями, що має своїм

наслідком встановлення диференціованих статусів таких осіб.

Ураховуючи, що надання особі статусу учасника бойових проходить не в автоматичному режимі, а за результатом розгляду відповідних документів Міжвідомчою комісією, остання встановила, що позивач таке право не набув, оскільки документально не підтвердив свою участь в АТО у період, який визнається необхідним для отримання статусу УБД.

Дослідивши копії документів, поданих представником відповідача, а саме копію витягу з наказу керівника Антитеростичного центру при СБУ генерал-полковника Малікова В. за №10 дск, про залучення до участі в АТО у період з 01.по 28 лютого 2018 та з 01 по 30 березня 2018 ОСОБА_8 , а також копію довідки №2294 від 24.07.2021 про безпосередню участь ОСОБА_4 у період з 30.12.2017 по 01.03.2018 та з 01.03.2018 по 30.03.2018, суд вважає, що ОСОБА_9 було правомірно відмовлено Міжвідомчою комісією у наданні статусу учасника бойових дій.

Позаяк вимога ОСОБА_1 про зобовязання відповідача повторно розглянути його заяву про надання йому статусу УБД з урахуванням висновків суду є похідною від першої вимоги, така вимога також не підлягає задоволенню.

Відповідно до пп.1 п.5 розділу III Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за №521/36143, Міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності правових підстав для надання такого статусу.

Перевіривши рішення та дії відповідача на відповідність положенням ст.2 КАСУ, суд вважає прийняте відповідачем рішення законним, обгрунтованим, добросовісним та безстороннім. Відповідач в межах обовязку, покладеного на нього ст.77 КАСУ, довів правомірність прийнятого рішення та своїх дій.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось, оскільки наявність здійснених відповідачем та документально підтверджених судових витрат під час розгляду справи не встановлено.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (; м. Київ, пров. Музейний, 12, 01001) про визнання протиправним рішення та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 01 липня 2023 р.