Справа № 120/893/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04 липня 2023 р. Справа № 120/893/23
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Слободонюка М.В.,
за участю секретаря судового засідання: Філіпова Ю.Ю.
представника відповідача: Павленко О.В. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Система Плюс" про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Система Плюс" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправною та скасування постанови,
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №120/893/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Система Плюс" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням суду від 26.05.2023 адміністративний позов задоволено. Зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 10 січня 2023 року №8-КУА/ПІФ про накладення санкції за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами) серії АЕ №185486 від 19.03.2013 із необмеженим строком дії з 19.03.2013. Також судом постановлено стягнути на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У своїй позовній заява позивач прохав суд про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Наведена вимога, яка заявлена у позові, є належною заявою, поданою відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України (висновок Верховного Суду, який викладений у постанові від 27.09.2022 по справі 200/4962/20-а).

07.06.2023 до суду від представника позивача адвоката Бєлкіна Л.М. поштою (дата відправлення поштового відправлення - 31.05.2023) в порядку, визначеному частиною 7 статті 139, частиною 3 статті 143 КАС України надійшла заява про винесення додаткового судового рішення у справі у зв`язку з вирішенням питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 44 000 грн.

Ухвалою від 09.06.2023 відповідну заяву представника позивача призначено до розгляду в судовому засіданні. Втім, наступною ухвалою суду від 27.06.2023 судове засідання у цій справі призначено на 04.07.2023, про що сторони були повідомлені належним чином.

14.06.2023 представником відповідача до суду подано письмові заперечення, за змістом яких останній просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Свої доводи мотивує тим, що заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 44000 грн. не відповідають критеріям співмірності характеру та складності справи з обсягом виконаних юридичних послуг.

У судовому засіданні 04.07.2023 представник відповідача, який брав участь в режимі відеоконференції, підтримав викладені вище заперечення.

Представник позивача до суду не прибув, що з огляду на положення ч. 3 ст. 252 КАС України не перешкоджає розгляду поданої ним заяви.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката, суд керується такими мотивами.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. При цьому на суд покладається обов`язок перевірити розмір цих витрат на предмет їх обґрунтованості та пропорційності.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору № б/н від 11 січня 2023 року про надання правової допомоги, копію акту-прийому передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 30.05.2023, в якому міститься розрахунок вартості наданих послуг в загальному розмірі 44000 грн. та посилання на часткову оплату товариством наданих послуг в сумі 8000 грн.; копії платіжних інструкцій від 01.05.2023 № 220 на суму 2000 грн. та від 29.05.2023 № 231 на суму 6000 грн.; скрін-шоти з електронних джерел на підтвердження суспільного визнання кваліфікації адвоката.

Так, за умовами договору про надання правової допомоги від 11.01.2023, укладеного між адвокатом Бєлкіним Л.М. та ТОВ «Компанія з управління активами «Система Плюс», адвокат взяв на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта та вести від його імені справи в усіх судових інстанціях.

Порядок оплати наданих адвокатом послуг визначається п. 4.1 цього договору від 11.01.2023, згідно якого клієнт сплачує адвокату гонорар, що визначається актами наданих послуг.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 30.05.2023, складеного та погодженого адвокатом та директором ТОВ «Компанія з управління активами «Система Плюс», судом встановлено, що сторони погодили вартість однієї години роботи адвоката в розмірі 4000 грн. Обсяг наданих адвокатом послуг наступний:

- підготовка позовної заяви 6 годин х 4000 грн. = 24000 грн.;

- підготовка відповіді на відзив 5 годин х 4000 грн. = 20000 грн.;

- участь адвоката у судовому засіданні 4 засідання х 0,5 години х 4000 грн. = 8000 грн.

Сторони визначили, що усього адвокатом затрачено 11 годин на загальну вартість 44000 грн. (11 х 4000грн.).

Також сторони погодили, що послуги за цим актом оплачені частково в загальній сумі 8000 грн. (згідно платіжних інструкцій від 01.05.2023 № 220 на суму 2000 грн. та від 29.05.2023 № 231 на суму 6000 грн.), а залишок суми буде сплачений протягом липня-серпня 2023 року.

Таким чином судом з`ясовано, що наразі позивачем оплаченими є послуги адвоката в сумі 8000 грн., про що в матеріалах справи наявні відповідні підтверджуючі докази.

Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 у справі N 813/481/18, постанові від 21.01.2021 у справі N 280/2635/20 викладено правовий висновок відповідно до якого відсутність доказів оплати послуг правничої допомоги адвоката за наявності доказів фактичного надання послуг не може бути перешкодою у присудженні на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Тобто, той факт, що в позивача існує обов`язок здійснити розрахунок із адвокатом за отримані послуги правової допомоги після винесення судового рішення, за наявності доказів фактичного надання послуг, не є перешкодою у присудженні на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Як зазначено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі N 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268). Відповідно до іншого рішення ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

В даному випадку суд вважає, що визначена у акті приймання передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 30.05.2023 та погоджена сторонами договору вартість однієї години роботи адвоката в розмірі 4000 грн. не є співмірною з обсягом та характером наданих послуг та складністю справи.

Суд не оспорює права адвоката та клієнта самостійно визначати та погоджувати вартість наданих послуг, однак у даному випадку не може вважати, що узгоджена вартість години роботи адвоката в розмірі 4000 грн. є обґрунтованою. В даному випадку лише кваліфікація адвоката не є тим визначальним критерієм в розумінні ч. 5 ст. 137 КАС України, який є необхідним при визначенні загальної вартості наданих послуг в сумі 44000 грн.

За таких обставин суд за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ "Компанія з управління активами "Система Плюс" у зв`язку з розглядом цієї справи через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, керуючись принципом справедливості та виходячи із фактичного обсягу наданих адвокатом послуг правової допомоги, характером та предметом даного спору, приходить до висновку про можливість зменшення розміру витрат в даній справі до 10000 грн. Суд вважає, що така сума компенсації судових витрат в повній мірі відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 134, 139, 143, 242, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Система Плюс" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Система Плюс" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

У задоволенні решти заяви - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового судового рішення складено 05.07.2023.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Система Плюс" (, місцезнаходження: вул. Чайковського, 1, м. Гайсин, Вінницька область, 23700);

Відповідач: Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку (, місцезнаходження: вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30, м. Київ, 01010).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович