Справа № 200/2833/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 липня 2023 року Справа №200/2833/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка

Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ-ТОРГ ( вулиця Шмідта, 161А, місто Покровськ, Донецька область 85306)

до Головного управління ДПС у Донецькій області (87515 вулиця Італійська,59 місто Маріуполь) відповідач 1,

Головного управління ДПС у Вінницькій області (21028 шосе Хмельницького, 7 місто Винниця) відповідач 2,

Державної податкової служби України (04053 площа Львівська, 8 місто Київ) відповідач 3

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ-ТОРГ, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Вінницькій області, Державної податкової служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 27.02.2023 року за № 8337260/ 43445183 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкової накладної №3 від 01.12.2022 року складеної ТОВ УКРБУДІНВЕСТ-ТОРГ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Державної податкової служби України № 274141/43445183/2 від 17.03.2023 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкову накладну №3 від 01.12.2022 року складену ТОВ УКРБУДІНВЕСТТОРГ.

26 червня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому законом або доказів на підтвердження неможливості його сплати; надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

03 липня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків адміністративного позову та строків звернення до суду з позовною заявою, в якій представник позивача просить вважати позов таким, що поданий до суду в межах строків встановлених законом та вказує на позицію Верховного Суду, згідно якої нормою, яка регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, є приписи п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України (далі ПК України), відповідно до яких платник податків з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України, має право оскаржити в суді рішення контролюючого органу в будь-який момент після отримання такого рішення. За таких обставин, ВС зробив висновок, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів, який належить обчислювати з дня отримання платником податків оскаржуваного рішення.

В обґрунтування своїх доводів представник позивача посилається на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 17.07.2019 р. № 640/46/19, де суд зазначив, що строк для звернення платника податків до адміністративного суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу становить 1095 днів (2555 днів у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 ПК України), який належить обчислювати з дня отримання платником податків такого рішення.

Разом з означеним клопотанням представник позивача надав до суду копію платіжної інструкції №5279 від 24.03.2023 року про сплату судового збору у розмірі 2684 грн.

Дослідивши клопотання представника позивача щодо строку звернення до суду з позовною заявою суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 дійшов наступних висновків:

«[…] граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України. При цьому мова йде не тільки про строки, згадані в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, вказана норма містить приписи щодо наявності різних строків давності (як 1095 днів, так і 2555 днів у певних правовідносинах) […].

[…] Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення […].

[…] Отже, численні юридичні наслідки, які з огляду на положення ПК України виникають або можуть виникнути внаслідок реалізації контролюючим органом своїх повноважень та обов`язків, після того, як визначене контролюючим органом грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого, настають у значно менший строк, ніж 1095 днів. Тому надання такого строку для звернення до суду з вимогою про оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу щодо визначення грошового зобов`язання створювало б непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, зокрема, щодо обсягу прав і обов`язків як платників податків, так і контролюючих органів. Зокрема така непропорційність здатна створити стан невизначеності щодо легітимності дій контролюючого органу, вчинених у законний спосіб у межах строку давності, встановленого статтею 102 ПК України, оскільки після звернення платника податків з відповідним позовом до суду раніше узгоджені грошові зобов`язання стають неузгодженими.

У зв`язку з наведеним право ініціювати в судовому порядку спір щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання об`єктивно не може існувати протягом 1095 днів, оскільки така тривалість порушує принцип правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, а також не забезпечує досягнення мети й завдань функціонування податкової системи […].

[…] Враховуючи викладене, Верховний Суд у складі судової палати вважає помилковим твердження позивача про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 ПК України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 ПК України. Також ця норма закріплює обмеження на позасудовий порядок оскарження відповідних рішень податкового органу, у разі їх оскарження в судовому порядку, та визначає зміну правового стану грошового зобов`язання на неузгоджене.

Водночас пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження […]».

Однак, суд звертає увагу позивача, що вищезазначена позиція Верховного Суду застосовується у випадках визначення грошового зобов`язання, тому посилання позивача на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 р. № 640/46/19 є необгрунтованим та не доцільним, зважаючи на останню практику Верховного Суду.

Предметом спору визначеного позивачем є визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язання зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкову накладну.

З огляду на вищевказане суд вважає, що до спірних правовідносин повинні бути застосовані приписи ч. 4 ст. 122 КАС України, якими встановлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що рішення ДПС України прийнято 17.03.2023 року, але позивач звернувся із позовом 20.06.2023 року через підсистему ЄСІТС "Електроний суд".

Позивач доказів отримання рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень у частині дати його отримання, суду не надав, що позбавило суд можливості встановити факт своєчасності звернення до суду та дотримання строків звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також, згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відтак, судом встановлено, що позивачем не дотримано положень ч. 1 ст. 123 КАС України та ч. 6 ст. 161 КАС України, оскільки відповідне клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Засади сплати судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір» №3674-VI.

Згідно частини 1 статті 3 цього Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду (стаття 2 Закону).

Ставки сплати судового збору визначені статтею 4 Закону України Про судовий збір, де вказано, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову: немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень ставка становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік від 03 листопада 2022 року № 2710-IX, передбачено, що з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 гривен.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону №3674-VI, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За результатами перевірки зарахування судового збору на рахунок Донецького окружного адміністративного суду з даних Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив, що судовий збір у розмірі 2684,00 грн, сплачений за платіжною інструкцією № 5286 від 24 березня 2023 року, вже обліковується як сплачений у справі № 200/1602/23, яка також перебуває в провадженні судді Донецького окружного адміністративного суду Кониченко О.М.

На виконання ухвали суду від 26 червня 2023 року представником позивача надано до суду копію платіжної інструкції №5279 від 24.03.2023 року про сплату судового збору у розмірі 2684 грн.

За результатами перевірки зарахування судового збору на рахунок Донецького окружного адміністративного суду з даних Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив, що судовий збір у розмірі 2684,00 грн, сплачений за платіжною інструкцією №5279 від 24.03.2023 року, вже обліковується як сплачений у справі № 200/1813/23, яка перебуває в провадженні судді Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П. (провадження в адміністративній справі відкрито 03 травня 2023 року).

Відтак, позивачем судовий збір на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 26 червня 2023 року не сплачено, недоліки позовної заяви в частині сплати судового збору не усунуто.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч.ч. 5-6, 8 ст. 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю УКРБУДІНВЕСТ-ТОРГ до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління ДПС у Вінницькій області, Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування рішень повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко