Справа № 500/4656/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4656/22 пров. № А/857/3698/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року (суддя Осташ А.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складення повного тексту 03.02.2023),

в адміністративній справі №500/4656/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області, в якому просила: 1) визнати протиправною відмову відповідача позивачу в переведенні на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" ч.1 ст.12, виплаті пенсії в розмірі 62 %, згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та у здійсненні із 01 лютого 2020 року перерахунку пенсії виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в оновленій довідці за №5к/вих./7.2/8184 від 09 листопада 2021 року виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; 2) зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дня звернення з заявою про призначення пенсії - з 11 листопада 2022 року, з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 11 листопада 2021 року; 3) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 62 %, передбаченому пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 11 листопада 2022 року, з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто з 11 листопада 2021 року, із урахуванням раніше виплачених сум пенсії; 4) зобов`язати відповідача здійснити з 01 лютого 2020 року перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в оновленій довідці за №5к/вих./7.2/8184 від 09 листопада 2021 року виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та виплаті пенсії в розмірі 62% передбаченому пунктом "а" статті 13 Закону України №2262-ХІІ, починаючи з 11.11.2021 із урахуванням раніше виплачених сум пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дня виникнення права, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів - 11.11.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 62%, передбаченому пунктом "а" статті 13 Закону України №2262-ХІІ, починаючи з 11.11.2021 із урахуванням раніше виплачених сум пенсії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.11.2021 №5 к/вих./7.2/8184. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (з урахуванням виплачених сум) пенсії на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.11.2021 №5 к/вих./7.2/8184. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку.

Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним і не всебічним з`ясуванням обставин справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу призначена пенсія, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, в розмірі 57% відповідних сум грошового забезпечення. Вислуга років позивача становить 16 років 11 місяців та 19 днів, що, на думку скаржника, є недостатнім для призначення позивачу пенсії відповідно до пункту а статті 12 цього Закону. При цьому законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років". До вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії). Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача у перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням оновленої довідки від 09.11.2021 та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії, просить зважити апелянт, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ, згідно з пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Вважає скаржник, що до спірних правовідносин не може бути застосована норма, за якою обчислення грошового забезпечення позивача здійснюється із використанням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 03.02.2023 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України та отримує пенсію з 01.01.2017 за вислугу років відповідно пункту "б" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 57 % відповідних сум грошового забезпечення.

Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області ДПтС України №73/ОС-16 від 20.12.2016 визначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні становить 16 років 11 місяців, 19 днів, в пільговому обчисленні 24 роки 04 місяці, 15 днів (а.с. 20).

11.11.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та просила перевести її на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ в розмірі, передбаченому пунктом "а" статті 13 цього Закону, з дня звернення із заявою та просила здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 62% передбаченому пунктом "а" ст.13 Закону з 11.11.2021, з дня виникнення права на пенсію, із врахуванням раніше виплачених сум пенсії (а.с. 17).

У відповідь на вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивача листом від 23.11.2022 №3845-4022/Д-02/8-1900/22 про те, що їй призначена пенсія відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за 32 років страхового стажу в розмірі 57 % відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 18).

Зазначено, що питання щодо обчислення вислуги років та підготовки і подання документів на призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств і відомств, а тому з питань підготовки та подання документів в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області рекомендувало звернутись до ДПтСУ в Тернопільській області.

Також позивачка звернулась до відповідача із заявою від 05.12.2022 про перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 01.02.2020 року.

Відповідач листом від 16.12.2022 №4081-4266/Д-02/8-1900/22 відмовив у такому перерахунку, оскільки після визнання протиправним та скасування пунктів 1-2 Постанови №103 інших рішень Уряд про умови та проведення перерахунку пенсії не приймав (а.с. 28).

Вважаючи такі відмови відповідача протиправними, позивач звернулася до адміністративного суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема:

-з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

-з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

-з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

-з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

-з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Пунктом "б" ч.1 ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Умови призначення пенсій за вислугу років передбачені ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч.1 ст.12 вказаного Закону, пенсія за вислугу років призначається, зокрема: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Статтею 171 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп."а" п.3 постанови Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (до яких належав позивач), зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Сторонами у справі не заперечується, що позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії відповідно до п.«а» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 171 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. Вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII.

Втім, як вбачається з вказаних вище норм, пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави та може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Отже, є необґрунтованим висновок відповідача, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.

Аналогічний висновок міститься в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, зокрема в цій постанові суд касаційної інстанції виклав правовий висновок щодо застосування статей 12, 17 Закону №2262-XII та вказав на необхідність врахування приписів підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії.

Згідно наказу Управління ДПтС України в Тернопільській області Ж73/ОС-16 від 20 грудня 2016 року вислуга років на день звільнення становить:

- у календарному обчисленні - 16 (шістнадцять) років, 11 (одинадцять) місяців, 19 (дев`ятнадцять) днів;

- у пільговому обчисленні - 24 (двадцять чотири) років, 04 (чотири) місяців, 15 (п`ятнадцять) днів;

- загальний трудовий стаж - 33 (тридцять три) роки, 02 (два) місяці, 23 (двадцять три) дні.

Колегія суддів приходить до висновку, що при призначення пенсії за вислугу років відповідач зобов`язаний був зарахувати ще й пільговий стаж позивача. Як наслідок, вислуга років позивача становить понад 24 роки 04 місяці, 15 днів, що свідчить про те, що ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону №2262-XIІ. Отже, невірне застосування відповідачем наведених положень законодавства призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за вислугу років.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а. Крім того, при ухваленні вказаної постанови Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17.

У той же час, переведення з пенсії за вислугу років за п.«б» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII на пенсію за вислугу років за п.«а» вказаної норми не є переведенням з одного виду пенсії на інший. Втім колегія суддів також звертає увагу, що вказані норми мають різні умови їх застосування, відтак, на думку колегії суддів, є можливим задовольнити позовні вимоги саме у спосіб переведення позивача на пенсію за вислугу років згідно п.«а» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII.

Отже, суд першої інстанції вірно визнав відмову відповідача в переведенні позивачки на пенсію за вислугу років, згідно пункту "а" статті 12 Закону №2262-XII протиправною, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Відносно перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки, то як вірно керувався суд першої інстанції, відповідно до ч.2 ст.51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився.

Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1, перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку №3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Встановлено, що позивач разом із заявою про перерахунок пенсії надала відповідачу довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії.

Однак відповідачем було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії із урахуванням нової довідки про розмір його грошового забезпечення, посилаючись на те, що окрім постанови №103 Кабінетом Міністрів України іншого нормативно-правового акту щодо перерахунку пенсії військовослужбовцям відповідно до вимог статті 63 Закону №2262-ХІІ, не приймалось.

Проте, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що позивач має право на перерахунок пенсії, а передумовою для його проведення є оформлення Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції відповідної довідки. Вказані відповідачем обставини не позбавляють права позивача на перерахунок його пенсії у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.

Згідно з висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 20.11.2018 у справі №328/4303/16-а, органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами/особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у довідках.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №500/4987/21 визначено, що з 29.01.2020 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. З огляду на це перерахунок основного розміру пенсії позивача на підставі оновленої довідки може бути проведений з 01.02.2020 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії).

Вказане рішення суду набрало законної сили, на підставі якого позивачу була видана оновлена довідка на виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин не може бути застосована норма, за якою обчислення грошового забезпечення позивача здійснюється із використанням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане питання вже було предметом спору у справі №500/4987/21, якому судом надано правову оцінку і таке рішення суду набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідача у зв`язку з отриманням оновленої довідки уповноваженого органу про грошове забезпечення позивача виник обов`язок провести відповідний перерахунку пенсії позивача з 01.02.2020.

Тому підлягають визнанню протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.02.2020 на підставі довідки Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.11.2021 №5 к/вих./7.2/8184 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (з урахуванням виплачених сум) пенсії на підставі довідки від 09.11.2021 №5 к/вих./7.2/8184.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржуване рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводами апеляційної скарги не спростовується, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року в адміністративній справі №500/4656/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль