Справа № 669/369/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 669/369/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Давидюк О.І.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

04 липня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Лунь Т. С.,

представника позивача: Кучерука Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

18.04.2023 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Білогірського районного суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6801959 від 08 квітня 2023 року у виді штрафу в розмірі 425 грн за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції необґрунтовано враховано покази інспектора СПД №1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області Чаплінського О.А.

Також, на думку апелянта, надані відповідачем відеозаписи з власного мобільного телефону не можуть бути належними доказами у справі. Крім того, судом безпідставно відмовлено в допиті свідка ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом 8 квітня 2023 року.

27.06.2023 представником позивача до суду разом з клопотання про відкладення розгляду справи направлено копію відповіді ФОП ОСОБА_3 на адвокатський запит Кучерука Т.М., яку представник позивача просить врахувати під час розгляду справ, з якого вбачається що 08.04.2023 близько 19 години на усну вимогу працівників паоліції СПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ФОП ОСОБА_3 було надано для огляду відеозапис з камер відеоспостереження за 08.04.2023, однак копії відеозапису з камер не знімалися та представникам поліції не передавалися.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши, суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою інспектора СПД № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Чаплінського О.А. серії ЕАС № 6801959 від 08 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП до штрафу в розмірі 425 грн за те, що він 08 квітня 2023 року о 18 год 52 хв по вул. Шевченка в смт Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області керував автомобілем Opel Sintra, номерний знак НОМЕР_1 , в якого не працював правий стоп-сигнал (сигнал гальмування), при цьому не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційних документів на даний транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою, звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем до матеріалів справи долучені відеозаписи, які фактично підтверджують факт керування відповідачем транспортним засобом, а також спростовують доводи позивача про те, що вказаним транспортним засобом керувала інша особа.

Також, судом першої інстанції при прийнятті рішення враховано відеозаписи (файли WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.07.59 та WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.08.14) в силу вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), згідно якої поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що поліцейський правомірно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене останнім порушення вимог Правил дорожнього руху, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 8,11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 2.1 (а), 2.1 (б) Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім того, згідно з ч.2-3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6801959 від 08.04.2023 відповідачем до матеріалів справи долучено диск з відеозаписами (document_879924871.mp4, document_879924890.mp4, document_879925178.mp4, document_879925182.mp4, document_879925189.mp4, WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.07.59, WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.08.14).

Так, вказаними відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Родина (WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.07.59, WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.08.14), які досліджені в судовому засіданні, підтверджується факт того, що на прилеглу до магазину «Родина» територію, що по вул. Шевченка в смт Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області, заїжджає автомобіль Opel Sintra, номерний знак НОМЕР_1 , із салону якого з боку водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 та попрямував до магазину.

Також, з відеофайлу з нагрудної камери поліцейського document_879925182, встановлено, що після зупинки транспортного засобу Opel Sintra, номерний знак НОМЕР_1 , яким керує позивач (що підтверджується вказаним вище відеозаписом), до останнього під`їжджає службовий автомобіль поліції, з якого виходить поліцейський, просить водія ОСОБА_1 зачекати, вказує на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з несправностями заднього стоп-сигналу, а також вислоілює вимогу пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на керований ним транспортний засіб, на що ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем та не надає поліцейському затребувані у нього документи.

Тобто, аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після дослідження вказаних відеозаписів факт ненадання позивачем на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб підтверджується. Тобто, вказане свідчить про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, з врахуванням вказаних обставин, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про відмову суду першої інстанції у допиті свідка ОСОБА_2 , який 8 квітня 2023 року керував транспортним засобом Opel Sintra, номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно подання інспектором поліції неналежних доказів з власного мобільного телефону, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пп.9 ч.1 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Так, судом встановлено, що матеріали справи містять відеофайл з нагрудної камери інспектора поліції, порядок використання якої передбачено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису». Отже, використання нагрудної камери (портативного відеореєстратора) відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а надані суду відеофайли є належними доказами в розумінні ст. 73 КАС України.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» надають поліцейському право на використання інформації, отриманої з технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні з метою виконання завдань поліції, визначених ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», що не є тотожним вилученню речей та документів, передбаченого ст. 265 КУпАП.

Враховуючи вказане, колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо визнання неналежними доказами відеозаписів з камер зовнішнього відеоспостереження магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

В судовому засіданні представник позивача звернув увагу на відповідь ФОП ОСОБА_3 від 16.06.2023, яка надана представнику на його адвокатський запит, з якого вбачається що 08.04.2023 близько 19 години на усну вимогу працівників паоліції СПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ФОП ОСОБА_3 було надано для огляду відеозапис з камер відеоспостереження за 08.04.2023, однак копії відеозапису з камер не знімалися та представникам поліції не передавалися.

Надаючи оцінку вказаному вище доказу, колегія суддів зазначає, що вказаним документом підтверджується лише факт того, що відозапис з камер зовнішнього відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) працівникам поліції саме ФОП ОСОБА_3 не передавався, однак право на використання працівниками поліції відеозапису як інформації для здійснення повноважень, визначених законом, передбачено ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що долучені до матеріалів справи відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.07.59, WhatsApp Video 2023-04-25 at 10.08.14) є належними та допустимими доказами в даній справі, оскільки містять інформацію стосовно вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, а тому доводи апелянта щодо неможливості їх використання не беруться судом до уваги.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ), які продемонстровані позивачу до винесення постави про притягнення до адміністративної відповідальності, що також встановлено з відео з нагрудної камери поліцейського (document_879925189, час запису: з 18:44:00 по 18:44:50).

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд звертає увагу на висновок Верховного Суду, зроблений у справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 про те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Оскільки дослідженими відеозаписами в справі підтверджується, що посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб не були пред`явлені ОСОБА_1 інспектору поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6801959 від 08.04.2023.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.