Справа № 560/8346/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8346/23
РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Сапач О.С. представника позивача Нетичайло Т.В. представника відповідача Коперсака М.С.
розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Суффле Агро Україна" звернулось до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.04.2023 №1.

Позивач не погоджується із висновками акту документальної позапланової перевірки, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вважає його таким, що прийняте всупереч нормам податкового законодавства України, на підставі суб`єктивних тверджень перевіряючих, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Податковий орган в свою чергу вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Податковим кодексом України, у зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 17 травня 2023 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 22 червня 2023 Хмельницький окружний адміністративний суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Посадові особи Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків провели документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Суффле Агро Україна" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складений акт від 15.03.2023 №86/34-00-07-01/34863309, яким встановленні порушення товариством вимог податкового законодавства, зокрема:

- підпункту "а" пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Суффле Агро Україна" завищило суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 податкової декларації за листопад 2022 року на суму 293 220 грн.

На підставі висновків перевірки Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийняло податкове повідомлення-рішення від 20.04.2023 №1, яким зменшило позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 293 220 грн. та донараховано штрафних (фінансових) санкцій (штраф 50%) в сумі 146 610.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу України.

Як передбачено у пункті 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно з статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі по тексту Закон №996-ХІV ) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Відтак, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Статтею 9 Закону №996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас за відсутності факту придбання послуг або в разі, якщо придбані послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Досліджуючи правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, суд враховує, що ТОВ "Суффле Агро Україна" та ТОВ "Агро Мрія Фастів" уклали договір купівлі-продажу № від 02.06.2020 року, відповідно, до якого ТОВ «Суффле Агро Україна» зобов`язалося купити, а ТОВ «Агро Мрія Фастів» як продавець зобов`язується продати 150 +/- 5% тонн сої за ціною 10 125,00 грн. без ПДВ на умовах EXW (самовивозу чи переоформлення на зерновому складі). Вказаний договір передбачає, що оплата 80% вартості товару здійснюється протягом 14 днів після поставки, а решти 20% після реєстрації податкової накладної.

На виконання вказаного договору купівлі-продажу № від 02.06.2020 року ТОВ «Агро Мрія Фастів» здійснило поставку для ТОВ «Суффле Агро Україна» 144,800 тонн сої за ціною 10 125,00 грн., без ПДВ на загальну вартість 1 759 320 грн., включаючи ПДВ (20%) - 293 220,00 грн., шляхом переоформлення права власності на вказану сою на ПрАТ «Жашківський елеватор», що підтверджується наступними документами: видатковою накладною № від 02.06.2020 року із протоколом до неї; тристороннім актом №6869 від 02.06.2020 року, відповідно до якого ТОВ «Агро Мрія Фастів» переоформляє, а ТОВ «Суффле Агро Україна» приймає на зберіганні зерно сої урожаю 2019 року в кількості 144,800 тонн, яке знаходиться на зберіганні на ПрАТ «Жашківський елеватор»; складською квитанцією на зерно №6869 від 02/06/2020 року, відповідно до якої ПрАТ «Жашківський елеватор» приймає на зберігання для ТОВ «Суффле Агро Україна» зерно сої урожаю 2019 року в кількості 144,800 тонн шляхом переоформлення від ТОВ «Агро Мрія Фастів»; картою аналізу зерна ПрАТ «Жашківський елеватор» № 2119 від 02/06/2020 року; довіреністю ТОВ «Агро Мрія Фастів» № 33 від 02/06/2020 року на отримання зерна від ПрАТ «Жашківський елеватор»; листом ТОВ «Агро Мрія Фастів» № 48 від 02/06/2020 року на ПрАТ «Жашківський елеватор» про переоформлення сої на ТОВ «Суффле Агро Україна».

03.06.2020, після поставки ТОВ «Суффле Агро Україна» оплатило частину вартості товару в сумі 1 407 456,00 грн., відповідно до платіжного доручення №6779 від 03/06/2020. ТОВ «Агро Мрія Фастів» виписало на дану поставку податкову накладну №1 від 02.06.2020 року, однак її реєстрація була зупинена.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі №320/7382/20 адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 02.06.2020№1 днем її подання.

На виконання вказаного рішення ТОВ «Суффле Агро Україна» доплатило ще частину вартості товару в сумі 351 864,00 грн., відповідно до платіжного доручення №7448 від 28.09.2020.

Однак, посадові особи Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків вказали, що таке податкове відображення операцій із ТОВ «Агро Мрія Фастів» є незаконним, оскільки створено виключно документообіг по нереальним господарським операціям без фактичного їх здійснення, що вказано в п. 10 акту перевірки, а саме вказано: що податкова накладна №1 від 02/06/2020 року була заблокована; маніпуляції з земельними ділянками ставлять під сумнів вирощування сільськогосподарської продукції (соя врожаю 2019 року); ТОВ «Суффле Агро Україна» мало можливість для дотримання правил і норм, встановлених ПКУ, проте не вжили достатніх заходів для їх дотримання; ТТН, на підставі яких приймався товар на зерновому складі, до перевірки не надано.

Визначаючись щодо вказаних висновків, суд зазначає наступне.

Згідно даних You-Control ТОВ «Агро Мрія Фастів» має у користуванні 227 земельних ділянок, що відображено в Державному реєстрі. За результатами роботи у 2020 році ТОВ «Агро Мрія Фастів» задекларувало активи на суму 10,973 млн. грн. та виручку на суму 13,122 млн. грн.

Щодо маніпуляцій з земельними ділянками, встановлено, що ТОВ «Агро Мрія Фастів» орендувало 91,9543 га у ОСОБА_1 за умови, що первинні набувачі даних земельних ділянок набули їх у незаконний спосіб. Однак, станом на 2020 рік та на 2019 рік врожай вирощувався та збирався, а будь-яких судових рішень з даного приводу не існувало, відтак ТОВ «Агро Мрія Фастів» не мало обмежень в користуванні даними земельними ділянками.

Щодо висновків про надання ТТН, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах. При прийманні зерна на зберігання зерновий склад зобов`язаний здійснити аналіз його якості.

Регламент зберігання зерна та продуктів його переробки затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики... Видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи. Кожна із сторін договору складського зберігання зерна при відвантаженні зерна має право вимагати перевірки його якості. Витрати, пов`язані із проведенням аналізу його якості, несе сторона, що зажадала його перевірки.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», зерновий склад є складом загального користування і зобов`язаний приймати на зберігання зерно від будь-якої особи.

Суд встановив, що між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ПраТ «Жашківський елеватор» існував укладений договір складського зберігання зерна №19-01 від 02.07.2019 року. Відповідно вказаного договору, поклажодавець зобов`язаний здійснити поставку та/або передати на зберігання зернові, олійні, насіннєві культури (надалі - зерно), оплатити послуги Зернового складу і забрати зерно із зберігання, а зерновий склад, який є власником зерносховищ і має чинний сертифікат відповідності послуг зі зберігання зерна, та є зобов`язаним прийняти, зберігати та відпустити зерно на умовах даного договору, відповідно до чинного законодавства України та згідно з Інструкцією № 661 від 13.10.2008 року «Про ведення обліку та оформлення операцій з зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних підприємствах» за виключенням пункту 1.14 цієї інструкції, що регламентує списання природнім втрат зерна при зберіганні.

Відповідно до інструкції №661 від 13.10.2008 року «Про ведення обліку та оформлення операцій з зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних підприємствах», затвердженої Наказом Мінагрополітики від 13.10.2008 №661, регулює порядок переоформлення зерна від одного власника іншому.

Відповідно до пункту 3.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (Наказ Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 - надалі Правила), договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі.

Відповідно до пункту 11.3. Правил, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної.

Враховуючи вищевикладене ТОВ "Суффле Агро Україна" не був учасником відносин із транспортування ТОВ «Агро Мрія Фастів» на ПрАТ «Жашківський елеватор», оскільки поставка відбувалася шляхом переоформлення раніше самостійно завезеного ТОВ «Агро Мрія Фастів» зерна на ПрАТ «Жашківський елеватор» відповідно до погодженої сторонами процедури переоформлення зерна, що на момент продажу перебувало на зерновому складі, що підтверджується актом здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № від 30.06.2020 року, укладеним між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ПрАТ «Жашківський елеватор».

Надання послуг ПрАТ «Жашківський елеватор» із переоформлення зерна та виписування складської квитанції на сою додатково підтверджується актом здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № від 30.06.2020 року, укладеним між Позивачем та ПрАТ «Жашківський елеватор». Суд зазначає, що ПрАТ «Жашківський елеватор» надано копії ТТН, які підтверджують фізичне транспортування сої ТОВ «Агро Мрія Фастів» на ПрАТ «Жашківський елеватор».

Відповідно до статті 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 203.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою-для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/ розрахунку коригування.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у "тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1. З статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку,

фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200"1.3 статті 200"1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.10 ПКУ, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється, а подальша реєстрація можлива лише після подання документів, у тому числі підтверджуючих господарські операції.

Таким чином, ТОВ «Суффле Агро Україна» не здійснило будь-яких порушень податкового законодавства, з підстав, що податковий кредит сформовано після реєстрації податкових накладних податковими органами.

Законодавцем визначений перелік обставин-підстав, з настанням (здійсненням) яких пов`язано виникнення права платника податку на податковий кредит.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому з будь-якою залежністю із правильністю (своєчасністю, правомірністю тощо) декларування податкових зобов`язань та формування податкового кредиту з податку на додану вартість, сплатою податкових зобов`язань підприємствами-контрагентами платника цього податку тощо - законодавець не пов`язує.

За умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників робіт (послуг) по ланцюгу для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.

Станом на момент здійснення позивачем спірних господарських операцій та у перевіряємий період із зазначеним в акті перевірки контрагентом, контрагент позивача: зареєстрований відповідно до вимог діючого законодавства, як юридична особа та як платник ПДВ.

Відповідно, висновки відповідача про допущені позивачем порушення із посиланням на вищенаведену податкову інформацію щодо контрагента позивача - є необґрунтованими.

Щодо застосування штрафу в розмірі 50%, суд зазначає наступне

Як вбачається зі спірного ППР, до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 50%.

Відповідно до статті 113 Податкового кодексу України:

Стаття 123. Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного

У пункті 110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Європейський суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Тобто, для застосування штрафу в розмірі 50% необхідна сукупність двох підстав:

1) умисне вчинення правопорушення

2) умисне правопорушення, що вчинене повторно протягом 1095 календарних днів.

Оскільки, суд встановив, що умислу в діях позивача немає, тому що він відносив на податковий кредит та заявляв до відшкодування суми на підставі господарської операції та зареєстрованої Державою податкової накладної, що сталося на підставі рішення суду. Відтак ТОВ "Суффле Агро Україна" діяло у відповідності до податкового законодавства, оскільки навіть не оплачував залишок суми боргу (в сумі ПДВ) контрагенту, поки не було вирішено питання законності податкової накладної на користь ТОВ «Агро Мрія Фастів».

Надаючи в загальному оцінку висновкам контролюючого органу, викладеним в акті перевірки, суд відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховує такі правові позиції Верховного Суду:

- норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (постанова від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а);

- порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов`язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов`язань (постанова від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770);

- відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку (постанова від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а);

- порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (постанова від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16).

Враховуючи в сукупності вказані обставини, суд вважає, що первинними документами підтверджується факту придбання ТОВ "Суффле Агро Україна" у ТОВ «Агро Мрія Фастів» товару та його подальша реалізація. З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій з ТОВ «Агро Мрія Фастів, тобто вказані документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання у господарській діяльності підприємства.

Таким чином, в процесі судового розгляду податковий орган не довів правомірність податкового повідомлення-рішення від 20.04.2023 №1, тому позовні вимоги про його скасування підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 10379,42 грн., однак за подання даного позову, який містить одну позовну вимогу майнового характеру необхідно було сплатити 6597,45 грн., виходячи із суми зменшеного відшкодування та штрафу 439 830 грн. (293 220, 00 грн. + 146 610,00) грн.

Враховуючи, те що адміністративний позов підлягає до задоволення, судові витрати позивачу мають відшкодовуються в розмірі 6597,45 грн.

Однак, щодо суми коштів сплачених позивачем в розмірі 3781,97 суд зазначає, що вказана сума коштів є надміру сплаченим судовим збором та може бути повернута судом за клопотанням позивача, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністртивний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 20.04.2023 №1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 6 597,45 грн. (шість тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 45 коп.) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького 43, Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068 , код ЄДРПОУ - 34863309)
Відповідач:Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Шевченка 15/1, Одеса, Одеська область, 65015 , код ЄДРПОУ - 44104032)

Головуючий суддя П.І. Салюк