Справа № 400/858/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 р. № 400/858/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення позивача з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу згідно поданого позивачем рапорту від 17.01.2023 року; зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким достроково звільнити позивача з військової служби згідно поданого позивачем рапорту від 17.01.2023 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним був поданий рапорт 17.01.2023, в якому він просив звільнити його з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. До рапорту були додані підтверджуючі поважні сімейні обставини докази, однак позивач не отримав жодної відповіді. Відтак, відповідач протиправно не вчинив дії щодо його звільнення з підстав передбачених Законом.

Ухвалою від 20.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог зазначивши, що оскільки мати позивача має 3 групу інвалідності, яка не входить до переліку підстав щодо необхідності здійснення постійного догляду за хворою особою, тому відсутні підстави для його звільнення.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач є військовослужбовцем ЗС України, перебуває на посаді стрілець-помічник гранатометника 3 взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

22.10.2022, 27.12.2022, 13.01.2023, 17.01.2023 позивач звертався з рапортами до командира Військової частини НОМЕР_1 про своє звільнення з лав ЗСУ, на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейними обставинами у зв`язку з тяжкою хворобою матері ОСОБА_2 , яка є інвалідом 3 групи та потребує стороннього догляду. До рапорту додано копії медичних висновків та акт встановлення факту здійснення догляду.

21.01.2023 року командир 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону в/ч НОМЕР_1 надіслав позивачу на вайбер його рапорт без розгляду.

Вважаючи, що військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не звільнення його з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан. На момент розгляду даної адміністративної справи воєнний стан в Україні триває.

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232 передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах (окрім іншого): г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: необхідність здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 260 Положення №1153/2008 під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

При цьому, нормами підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) здійснюється на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них

Порядок звільнення врегульований пунктами 233-243 Положення №1153/2008.

Пунктом 233 Положення №1153/2008 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 14.10 Розділу XIV "Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період" Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Відповідно до пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Згідно з правовими нормами пункту 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що рапорт ОСОБА_1 від 17.01.2023 про звільнення його з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу", військовою частиною НОМЕР_1 розглянутий не був, оскільки ні наказ по особовому складу про звільнення позивача з військової служби, а ні обґрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту, відповідачем прийнято не було.

Жодних доказів на спростування вищезазначеного відповідач до суду не надав.

Вказане свідчить, що військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту Потриваєва Є.М. від 17.01.2023 про звільнення його з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

З огляду на дані обставини, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Щодо вимог позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно поданого рапорту від 17.01.2023 року, суд зазначає про їх передчасність, оскільки військовою частиною вказане питання у належний спосіб не розглянуто та позивача про результати розгляду не повідомлено письмово, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, суд не може перебирати на себе повноваження, які належать іншому уповноваженому органу, натомість суд надає оцінку правомірності вчинених дій чи бездіяльності та з урахуванням цього вирішує спір.

Таким чином, прийняття наказу про звільнення з військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Тому, в задоволенні позовних вимог про звільнення позивача з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно поданого рапорту від 17.01.2023 року, слід відмовити.

При цьому, слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» згідно поданого рапорту від 17.01.2023 року, оскільки це відповідатиме ефективному захисту прав та законних інтересів позивача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 17.01.2023 року про звільнення на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) розглянути рапорт від 17.01.2023 року про звільнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст.26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплачений за квитанцією від 13.03.2023 №0.0.1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар