Справа № 440/6928/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 р. Справа № 440/6928/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.11.22 по справі № 440/6928/22 за позовом Приватного підприємства "Монолітбудсервіс" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Монолітбудсервіс" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, а саме просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 24.06.2022 винесене Головним управлінням ДПС у Полтавській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправне та підлягає скасуванню, оскільки пальне зберігалося Приватним підприємством "Монолітбудсервіс" у паливних баках транспортних засобів, що перебувають на балансі та в користуванні Приватного підприємства "Монолітбудсервіс", зокрема, загальна місткість паливних баків транспортих засобів, отриманих позивачем у позичку або оренду згідно їх технічних характеристик дозволяє утримувати ту кількість пального, яку відповідач визначив як надлишкову. Вказує, що відповідачем не встановлено факту зберігання пального позивачем без отримання ліцензії з урахуванням наявного у користуванні Приватного підприємства "Монолітбудсервіс" автомобільного транспорту, натомість, відповідачем помилково ототожнено поняття зберігання із поняттям придбання пального, внаслідок чого податковий орган прийняв протиправне податкове повідомлення-рішення, яке підлягає скасуванню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 позов Приватного підприємства "Монолітбудсервіс" було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № від 24.06.2022.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Приватного підприємства "Монолітбудсервіс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що перевіркою позивача було встановлено, що у перевіряємому періоді ПП "Монолітбудсервіс" здійснював придбання дизельного пільного та газу скрапленого відповідно до договорів поставки нафтопродуктів.

Згідно бази даних Архіву електронної звітності Єдиного вікна подання електронної звітності встановлено, що згідно акцизних накладних на адресу м. Кременчук, вул. Василя Симоненка, буд. 1Е поставлено пального на загальну кількість 87172,66л.

В ході проведення перевірки посадовою особою підприємства надано Відомість про місткість паливних баків транспортник засобів ПП "МОНОЛІТБУДСЕРВІС", загальна ємність паливних баків яких становить 646л. В ході перевірки відповідно інформації з Архіву електронної звітності Єдиного вікна подання електронної звітності та відповідно наданих документів встановлені факти придбання скрапленого газу в великих розмірах, наприклад, 01.07.2021 в кількості 16502 дм3 та 10.11.2021 в кількості 12000 дм3.

Враховуючи відсутність достатньої кількості транспортних засобів та/або обладнання, які б могли бути використані ПП "МОНОЛІТБУДСЕРВІС" в господарській діяльності підприємства, та ненадання ПП "МОНОЛІТБУДСЕРВІС" документальних пояснень щодо використання придбаного відповідно наданих документів пального в господарській діяльності, встановлені факти зберігання пального - газу скрапленого, в місцях, на які не отримано відповідної ліцензії податковим органом було правомірно застосувало до платника податків заходи фінансової відповідальності шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення № від 24.06.2022.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу де викладено свій погляд на обставини справи та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а апеляційну скаргу без змін.

В обґрунтування зазначає, що під час розгляду даної справи було встановлено, що позивач належним чином підтвердив, а апелянт не спростував що усі місця зберігання пального, які використовує позивач, відповідають ознакам, які в ПК України визначені як винятки з понять «акцизний склад» та/або «акцизний склад пересувний». За таких обставин немає підстав вважати, що діяльність позивача відповідає визначенню поняття «зберігання пального», яка підпадає під вимоги ліцензування в розумінні Закону № 481/95-ВР, відповідно, позивач не має обов`язку отримувати ліцензію для здійснення такої діяльності.

Що стосується ненадання відповідних підтверджуючих документів, зокрема, договорів оренди транспортних засобів, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, вказує що усі необхідні документи інспекторам апелянта пропонувались при проведенні ними перевірки, при тому, що ці транспортні засоби фактично знаходились у гаражі і могли бути оглянутими інспекторами ДПС, одначе, вони обмежились лише реєстрами електронної звітності позивача і документальну її частину не перевіряли, так само, податкові інспектори не перевіряли і фактичні місця зберігання пального та транспортні засоби позивача, у тім числі і орендовані, які знаходились у гаражах на його території. апелянт узяв до уваги лише сам факт придбання позивачем пального та не став з`ясовувати наявності місць його зберігання.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що Приватне підприємтсво "Монолітбудсервіс" (ідентифікаційний код 31194525) зареєстроване як юридична особа 21.11.2000 та перебуває на обліку як платник податків у контролюючому органі.

Приватному підприємству "Монолітбудсервіс" видано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2100236 із терміном дії з 27.09.2021 до 27.09.2026, адреса місця зберігання: Україна, Полтавська обл., м. Кременчук Автозаводський р-н, вулиця Василя Симоненка, буд. 1Е, загальна місткість резервуарів, що застосовуються для зберігання пального становить 13936 л.

15.02.2022 в.о. начальника Головного управління ДПС у Полтавській області Андрієм Якименко на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України від 19.12.1995 №481-ВР "Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" з метою контролю за обігом пального та наявності ліцензій прийнято наказ №256-П "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести з 17.02.2022 фактичну перевірку тривалістю 10 діб ПП "Монолітбудсервіс" () за місцем фактичного провадження діяльності, а саме, за адресою: Полтавська область, м. Кременчук Автозаводський р-н, вулиця Василя Симоненка, буд. 1Е, за період з 01.01.2021 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України /том 1 а.с. 62/.

24.05.2022 на підставі наказу "Про проведення фактичної перевірки" від 15.02.2022, направлень від 15.02.2022 №№ 425,426, 423 начальником відділу Ігорем Лунгом, головним державним інспектором Олексієм Кулаковим, головним державним інспектором Марією Супрун проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження діяльності, а саме, за адресою: Полтавська область, м. Кременчук Автозаводський р-н, вулиця Василя Симоненка, буд. 1Е за результатами якої складено акт № 1677/16-31-09-01/31194525.

Із акту перевірки вбачається, що за результатами перевірки ПП "Монолітбудсервіс" встановлено порушення вимог частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме, стосовно зберігання пального в місцях, на які не отримувалися відповідні ліцензії /том 1 а.с 72/.

Посадовими особами податкового органу складено акт №1652/16-31-09-01/31194525 від 24.05.2022 відмови від підписання (ознайомлення) акта про результати фактичної перевірки від 24.05.2022 за № 1677/16-31-09-01/31194525 /том 1 а.с. 22/.

На підставі акту перевірки від 24.05.2022 №1677/16-31-01/31194525 Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" від 24.06.2022 №, яким до ПП "Монолітбудсервіс" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 500000 грн. за порушення частини 1 статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" /том 1 а.с. 84/.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області не встановлено факт фізичного зберігання позивачем пального з посиланням на відповідні докази, а лише констатовано факт придбання пального, а тому суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем ч. 1 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» не є достатньо вмотивовані та ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені документально.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так оскаржуваним рішенням від 24.06.2022 № про застосування фінансових санкцій, до позивача було застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 500000грн. за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії за адресою: Полтавська область, м. Кременчук Автозаводський р-н, вулиця Василя Симоненка, буд. 1Е.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, то використовуються в електронних сигаретах та пального» (далі Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до абзацу п`ятдесят першого статті 1 Закону № 481 місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Абзацем 55 статті 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Частиною 1 статті 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону № 481 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Частиною шістнадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

У підпункті 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України наведено визначення акцизного складу, а саме:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Таким чином, приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом зберігання пального, є акцизним складом.

Однак, не є акцизним складом, зокрема, паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.

Відповідно до підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Не є акцизним складом пересувним:

транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки;

паливний бак транспортного засобу.

Отже, у разі зберігання пального у паливному баку безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої відсутній обов`язок отримувати ліцензію на право зберігання пального.

Це у повній мірі узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними в постанові від 15.03.2023 у справі № 440/12628/21.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом доказування в цій справі є обставини, які підтверджують або спростовують висновки контролюючого органу про наявність в діях позивача складу правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності на підставі статті 17 Закону № 481/95-ВР, за фактом зберігання дизельного пального без ліцензії на право зберігання пального.

Так, як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності ПП "Монолітбудсервіс" є 41.20 - Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Позивач має у користуванні окрім власного, має і значну кількість транспорту, отриману у позичку або оренду від різних осіб за наступними договорами:

Договір позички № 13-04/21 вантажного автомобіля від 13.02.2021 р., між позивачем та гр-ном ОСОБА_1 , предметом якого є безоплатне користування автомобілем Mersedes Bens Actros 3235;

Договір позички № 13/01-08 вантажного автомобіля від 13.01.2022 р. між Позивачем та ОСОБА_1 , предметом якого є безоплатне користування автомобілем Mersedes Bens Actros 3235;

Договір позички № 14/12-13 вантажного автомобіля від 14.12.2021 р. між Позивачем і ОСОБА_2 , предметом якого є безоплатне користування вантажного бортового автомобіля DAF;

Договір позички № 14/12-12 вантажного автомобіля від 14.12.2021 р., між Позивачем та ОСОБА_3 , предметом якого є безоплатне користування вантажним самоскидом КрАЗ;

Договір позички № 01/10-02 трактора колісного від 01.10.2021 р., між Позивачем та ОСОБА_4 , предметом якого є безоплатне користування трактором колісним МТЗ-82;

Договір оренди транспортного засобу від 20.02.2012 р. між Позивачем та ТОВ МЕХАНІЧНО-РЕМОНТНИЙ ЗАВОД, предметом якого є оренда автомобіля ГАЗ 33021;

Договір позички від 28.08.2008 р. між Позивачем та гр-ном ОСОБА_5 , предметом якого є тимчасове володіння автомобілем КрАЗ 250;

Договір позички від 22.10.2008 р. між Позивачем та ОСОБА_1 , предметом якого є тимчасове володіння автомобілем КрАЗ 6443;

Договір позички від 12.10.2004 р. між Позивачем та ОСОБА_2 , предметом якого є тимчасове володіння автомобілем КрАЗ 250;

Договір позички № 01/10-01 легкового автомобіля від 01.10.2021 р. між Позивачем та гр- кою ОСОБА_6 , предметом якого є безоплатне користування автомобілем Volkwagen Touareg;

Договір позички № 1-10/20 легкового автомобіля від 30.10.2020 р. між Позивачем і гр- кою ОСОБА_6 , предметом якого є безоплатне користування автомобілем Volkwagen Touareg;

Договір позички № 13/12-09 вантажного автомобіля від 13.12.2021 р., між Позивачем і гр- ном ОСОБА_3 предметом якого є безоплатне користування автомобілем Mersedes Bens Actros;

Договір позички № 04/01-05 вантажного автомобіля від 04.01.2021 р., між Позивачем та гр-ном ОСОБА_2 , предметом якого є безоплатне користування автомобілем ГАЗ- 5204;

Договір позички вантажного автомобіля № 06/12-15 від 06.12.2021 р., між Позивачем і гр- ном ОСОБА_2 , предметом якого є безоплатне користування Позивачем автомобілем ГАЗ 5204;

Договір позички бульдозера № 02-11/20 від 02.11.2020 р., між Позивачем та гр-ном ОСОБА_3 , предметом якого є безоплатне користування Позивачем бульдозером Т- 130;

Договір позички бульдозера № 14/10-03 від 01.10.2021 р. між Позивачем та гр-ном ОСОБА_3 , предметом якого є безоплатне користування бульдозеру Т 03867 ВІ;

Договір позички легкового автомобіля № 13-01/21 від 13.01.2021 р. між Позивачем та гр- кою ОСОБА_4 , предметом якого є безоплатне користування автомобілем Mersedes Bens Actros;

Договір позички легкового автомобіля № 14/11-01 від 14.11.2021 р. між Позивачем та гр- кою ОСОБА_4 , предметом якого є безоплатне користування автомобілем Mersedes Bens Actros/

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту;

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які:

призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг;

належать іншим особам;

виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника;

в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті "б" цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Згідно з підпунктами 14.1.224, 14.1.224-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України розпорядник акцизного складу суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб: реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий; ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Системний аналіз наведених норм ПК України та Закону № 481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для висновку про те, що зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.

Відтак, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у виді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення.

Як встановлено судом, під час проведення перевірки посадові особи відповідача за період який перевірявся не врахували об`єми паливних баків використовуваних позивачем транспортних засобів, і не перевірили ні наявності пального в паливних баках, ні його витрат (списання), крім того, перевіркою не виявлено у позивача споруд та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, із залишками пального в них.

Висновки відповідача про порушення позивачем вимог Закону №481/95-ВР ґрунтуються на аналізі акцизних накладних, згідно з якими позивачем було придбано пальне.

Також, як зазначено вище, не є акцизним складом пересувним:

транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки;

паливний бак транспортного засобу (підпункт 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з матеріалами справи зазначене в ході перевірки пальне позивач придбав з метою використання у своїй діяльності, а за зазначеними вище критеріями, визначеними підпунктами 14.1.6 та 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, місце зберігання такого пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як винятки з понять «акцизний склад» та/або «акцизний склад пересувний», відсутні підстави вважати, що діяльність позивача за період який перевірявся відповідачем підпадає під визначення «зберігання пального», яка підпадає під вимоги ліцензування у розумінні Закону № 481/95-ВР, відповідно, позивач не мав обов`язку отримувати ліцензію для здійснення такої діяльності.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 31 травня 2022 року в справі № 540/4291/20.

Враховуючи, що під час проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області не встановлено факт фізичного зберігання позивачем пального, яка підлягає ліцензуванню у розумінні Закону України №481/95-ВР, з посиланням на відповідні докази, а лише констатовано факт придбання пального, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки контролюючого органу про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 15 Закону № 481/95-ВР, за зберігання пального без наявності ліцензії, є помилковими, що тягне за собою неправомірність застосування штрафу відповідно до статті 17 Закону № 481/95-ВР, а відтак і протиправність оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій № від 24.06.2022, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Полтавській області

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.06.2022, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 по справі № 440/6928/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко