Справа № 420/14579/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, 3, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 21 червня 2023 року надійшла позовна заява акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Головного управління ДПС в Одеській області в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Позовні вимоги АТ «Одеський припортовий завод» обґрунтовує тим, що 02.06.2023 засобами електронного зв`язку ним було отримало від відповідача рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, яке надіслано із супровідним листом до рішення № 246-7/6/15-32-13-05-06 від 30.05.2023 в якому зазначається: ….згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 23.05.2023 по АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД» () рахується податковий борг у загальній сумі 18 416 687,95 грн, в тому числі: по земельному податку з юридичних осіб (КБК 18010500) у сумі 6 500 636,89 грн (термін виникнення з 30.12.2022 по 30.01.2023), який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені ПК України строки та не сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати. Враховуючи викладене, на підставі абз. 2 п. 95.5 ст. 95 ПКУ, прийнято рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, які належать АО «ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД» (). Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, оскільки воно прийняте з порушенням встановленого порядку (процедури) є протиправним, а тому підлягає скасуванню. Жодної довідки (повідомлення) з інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 23.05.2023 про суму боргу, підстави його виникнення та дату виникнення відповідачем не надавалось. При цьому оскаржуване рішення, надіслане на адресу АО «ОПЗ» не містить відомостей про суму податкового боргу, підстави його виникнення та дату виникнення. станом на 26.05.2023 (дата прийняття оскаржуваного рішення) АТ «ОПЗ» мало переплату (надмірно сплачені грошові зобов`язання) з податку на додану вартість у розмірі 18 098 600,87 грн, що підтверджується відомостями з електронного кабінету платника податків. Таким чином відповідачем при прийнятті рішення не враховано обов`язкову умову, а саме наявність непогашеного зобов`язання держави щодо повернення АТ «ОПЗ» надміру сплаченого ним грошового зобов`язання. Таким чином, Відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано відсутність зобов`язань держави щодо повернення позивачу як платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, а також при прийняті рішення не встановлено питання чи є така сума меншою або більшою за суму податкового боргу, що є обов`язковою умовою для застосування процедури погашення податкового боргу на підставі п. 95.5 ст. 95 ПК України. Наряду з відсутністю у оскаржуваному рішенні суми податкового боргу, підстав його виникнення, оскаржуване рішення також не містить й відомостей щодо дати виникнення у позивача податкового боргу. В зв`язку з чим неможливо встановити чи виникло у керівника контролюючого органу право на прийняття оскаржуваного рішення, тобто чи пройшли 90 днів з дати виникнення податкового боргу як обов`язкова умова прийняття оскаржуваного рішення. Зазначене свідчить про порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваного рішення, а також підстав його прийняття, і як наслідок таке рішення має бути визнане протиправним та скасоване.

Ухвалою судді від 26.06.2023 ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву акціонерного товариства «Одеський припортовий завод»; відкрити провадження у адміністративній справі за позовною заявою акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення; розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст.262 КАС України); витребувати у Головного управління ДПС в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів (документів), що стали підставою для прийняття рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

03.07.2023 до суду від акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» надійшла заява про зміну предмету позову у якій заявник просить суд змінити предмет позову та визнати протиправним та скасувати рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області №322/3-1532 від 02.06.2023 р. про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу. Суд зазначає, що станом на 04.07.2023 вказана заява судом не вирішена.

03.07.2023 до суду (вх.№21938/23) надійшла заява акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» надійшла заява про забезпечення позову у якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову а саме: зупинити дію рішення ГУ ДПС в Одеській області № 280/4-1532 від 26.05.2023 р. про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу до набрання рішення суду у даній справі законної сили; зупинити дію рішення ГУ ДПС в Одеській області №322/3-1532 від 02.06.2023 р. про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу до набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, оскільки не зважаючи на те, що акціонерне товариство «Одеський припортовий завод» оскаржує у судовому порядку спірні рішення, такі рішення підлягають негайному та обов`язковому виконанню та можуть вчинятись відповідачем без звернення до суду. Відповідач протягом часу розгляду судом справи буде ініціювати переказ у платіжній системі з рахунків позивача, а також може вилучати наявні готівкові кошти.

Заявник вказує, що у випадку задоволення позову, відновлення порушених прав у вигляді повернення грошових коштів буде ускладнено тим, що позивач буде змушений звертатись до суду вже з іншим позовом.

Надаючи оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову може бути наступне :

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з двох названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20.

Суд враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 (справа №380/5217/20) сформулював правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Для забезпечення позову суд повинен, на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 КАС України.

Отже, надання правової оцінки доводам позивача, висловленим на обґрунтування позовних вимог по суті спору, має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом, а тому вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб, фактично, призводить до вирішення спору по суті й може мати вплив на судове рішення, яке згодом буде ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

В той же час заявник не навів мотивів, з яких він дійшов до висновку про існування визначених у статті 150 КАС України обставин для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до абз. 2 п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань.

Заявником не вмотивовано, чому дії відповідача по стягненню коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу на підставі спірних рішень, є такими, що можуть унеможливлювати чи ускладнити в подальшому виконання рішення суду.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

При цьому судом враховано, що відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючому органу надано право на здійснення заходів щодо погашення платником податків податкового боргу.

Поряд із цим, суд зазначає, що мотиви, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, не свідчать про реальний характер загрози правам заявника до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання, внаслідок невжиття таких заходів, обставин, які б могли істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд зауважує, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.03.2021 по справі № 640/7296/19.

Таким чином, позивачем не доведено та документально не підтверджено, а судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, які б унеможливлювали їх захист без вжиття відповідних заходів або наявність очевидних ознак протиправності рішення № 280/4-1532 від 26.05.2023 та №322/3-1532 від 02.06.2023 Головного управління ДПС в Одеській області.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 152, 154, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (вх.№21938/23 від 03.07.2023) про забезпечення позову у справі за позовом акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА