Справа № 620/18707/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 листопада 2021 року № 318404.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 16 травня 2022 року та ухвалити нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надав неналежну оцінку дослідженим доказам, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що оскаржувана постанова винесена на підставі акту № 307608, однак такий акт не складався та в матеріалах справи відсутній. Просить врахувати, що на час перевірки транспортний засіб здійснював перевезення сипучого вантажу (пшениці), методика зважування якого не була затверджена у встановленому законом порядку. Наголошує, що складені відповідачем документи не містять інформації про те, на яких саме вагах (марка, модель, характеристики, можливі чи допустимі похибки) проводилося зважування і де розташовувався пересувний пункт габаритно-вагового контролю. Також звертає увагу, що вагове обладнання повинне забезпечувати саме поосьове зважування транспортних засобів, натомість визначення навантаження на строєні осі шляхом сумування осьових навантажень на кожну з осей є неправильним.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що за результатами габаритно-вагового контролю було встановлено, що навантаження на строєну вісь транспортного засобу складало 26,01 т при нормативному значенні 22 т, що підтверджується талоном зважування від 20 вересня 2021 року. Просить врахувати, що майданчик для зважування відповідає всім вимогам до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування. Наголошує на тому, що жодним актом законодавства не передбачені виключення з Правил дорожнього руху щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки DAF XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки КЕLВERG Т-30 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копія свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу.

Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 14 по 20 вересня 2021 року, направлення на рейдову перевірку від 13 вересня 2021 року № 026511 було проведено рейдову перевірку на ділянці автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса (452 км + 811 м). У рамках цієї перевірки 20 вересня 2021 року о 12 год 13 хв здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом КЕLВERG Т-30 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме здійснено зважування автомобіля за допомогою вимірювальної техніки.

За наслідками габаритно-вагового контролю Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено талон, в якому зазначено номер загальну вагу транспортного засобу - 40,05 т та навантаження на осі: перша вісь - 6,33 т, друга вісь - 7,71 т, строєна вісь - 26,01 т (сума навантаження на 3, 4, 5 вісі 9,02+8,66+8,33). На підставі зазначеного талону Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено довідку від 20 вересня 2021 року № 0073687 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Також Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акт від 20 вересня 2021 року № 0065264 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зазначено про перевищення навантаження на строєну вісь (становить 26,01 т при допустимих 22 т).

Посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт від 20 вересня 2021 року № 307608 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом, яким установлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу на від 18,23% без відповідного дозволу.

Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки також складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано до сплати 1065,96 євро.

На підставі зазначених документів Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 листопада 2021 року № 318404, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн 00 коп за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказано постановою, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення вимог абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» підтверджується актами, що містяться в матеріалах справи. Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав та матеріали зазначеного не містять.

Доводи позивача про необ`єктивність вимірювання ваги транспортного засобу з тих підстав, що під час визначення навантаження на строєну вісь відповідачем не враховано властивості вантажу, зокрема перевезення сипучого вантажу (пшениці), який за своєю природою під час руху міг переміщуватися по всім осям транспортного засобу, внаслідок чого вантаж може переміщатись та змінювати навантаження з одної осі на іншу, суд першої інстанції визнав необґрунтованими, зазначивши, що законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 220 кг на одиничну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. При цьому визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо допустимого навантаження на вісі.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 , адже він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Вимоги до габаритно-вагових параметрів транспортних засобів визначені у Правилах дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху, які застосовуються в редакції, чинній на час здійснення габаритно-вагового контролю).

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абз.абз. 1, 4 п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Згідно з пп.пп. 2, 4, 6 п. 2 Порядку № 879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

У відповідності до п. 3, 18, 21 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з абз.абз. 14-16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: за перевищення встановлених габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміст виявленого Південним міжрегіональним управління Укртрансбезпеки порушення, за яке Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн 00 коп полягає в перевищенні навантаження на строєну вісь, адже нормативно допустиме навантаження становить 22 т, в той час фактичне навантаження становило 26,01 т.

Перевищення інших габаритно-вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, виявлено не було.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ФОП ОСОБА_1 вказував на те, що заходи габаритно-вагового контролю були проведені з порушеннями установленого порядку, які призвели до неправильного визначення фактичного навантаження на осі транспортного засобу. Зокрема, позивач наголошує на тому, що зважування проведене без застосування методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Доводи позивача щодо необхідності вимірювання (зважування) фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу саме згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, ґрунтуються на положеннях пп. 2 п. 2 Порядку № 879.

Заперечення відповідача проти таких доводів полягають в тому, що на цей час Порядок № 879 не містить в собі норм права, які б вказували на необхідність застосування такої методики. Додатково Укртрансбезпека просить врахувати, що положеннями п. 19 Порядку № 879 дійсно було передбачено проведення габаритно-вагового контролю згідно з методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, однак відповідну норму було виключено постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671.

Таким чином доводи і заперечення сторін щодо необхідності застосування методики під час габаритно-вагового контролю обґрунтовані з посилання на різні норми Порядок № 879, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним першочергово дослідити предмет правового регулювання кожної з цих норм, а також вплив виключення п. 19 з Порядку № 879 на можливість застосування у спірних правовідносинах п. 2 цього ж Порядку.

Як раніше зазначалося, згідно з пп. 2 п. 2 Порядку № 879 у редакції, чинній станом на 20 вересня 2021 року, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

У свою чергу положеннями п. 19 Порядку № 879 у редакції, що діяла починаючи з 06 червня 2013 року, було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. Однак постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 зазначений пункт було виключено з Порядку № 879.

Таким чином на час проведення рейдової перевірки та здійснення заходів габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача п. 19 дійсно був виключений із Порядку № 879. Водночас необхідність проведення вимірювання (зважування) саме із застосуванням методики була передбачена й іншою нормою, а саме - пп. 2 п. 2 Порядку № 879.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що предмет правового регулювання п. 19 Порядку № 879 був значно ширшим у порівнянні з предметом правового регулювання пп. 2 п. 2 Порядку № 879.

Так, п. 19 Порядку № 879 передбачав, що Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, саме під час проведення габаритно-вагового контролю.

У свою чергу габаритно-ваговий контроль, згідно з пп. 4 п. 2 Порядку № 879, це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху габаритно-ваговий контроль включає перевірку габаритів (ширини, висоти від поверхні дороги, довжини), виступу вантажу за задній габарит транспортного засобу, фактичної маси, навантаження на одиночну, здвоєні та строєні осі.

За змістом п. 19 Порядку № 879 відповідна методика повинна була визначати порядок проведення перевірки кожного з показників габаритно-вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Натомість пп. 2 п. 2 Порядку № 879 вказує на необхідність використання відповідної методики в процесі визначення тільки двох габаритно-вагових параметрів: фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Відтак, предмет правового регулювання пп. 2 п. 2 Порядку № 879 лише частково охоплює предмет правового регулювання п. 19 Порядку № 879.

Скасування норми права, яка вказувала на необхідність застосування методики під час здійснення заходів габаритно-вагового контролю в цілому (п. 19 Порядку № 879), не скасовує обов`язку застосовувати відповідну методику під час здійснення окремих заходів такого контролю - визначення маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, за умови, що пп. 2 п. 2 Порядку № 879 залишався чинними.

Колегія суддів наголошує на тому, що п. 19 Порядку № 879 був виключений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671, однак пп. 2 п. 2 Порядку № 879 залишався чинним на час виникнення спірних правовідносин і був обов`язковим до виконання Укртрансбезпекою та її територіальними органами в ході рейдової перевірки і розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Положення пп. 2 п. 2 Порядку № 879 були викладені в новій редакції, згідно з якою вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, лише з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09 лютого 2022 року № 105, якою змінено підхід до здійснення габаритно-вагового контролю в цілому.

Приєднані до матеріалів справи талон та акти Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 20 вересня 2021 року вказують на те, що визначення фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 відбувалося на основі лише показників технічного засобу без застосування відповідної методики.

Вирішуючи питання про вплив зазначеної обставини на законність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу колегія суддів враховує, що за змістом пп. 2 п. 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу є процесом, який включає встановлення показників вимірювального (зважувального) обладнання та застосування методики. Одних лише показників вимірювального (зважувального) обладнання, за змістом пп. 2 п. 2 Порядку № 879, недостатньо для вимірювання (зважування) фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу для цілей перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів також враховує доводи позивача про необхідність врахування особливостей вантажу, що перевозився під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з товарно-транспортною накладною від 19 вересня 2021 року ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення пшениці, яка є подільним сипучим вантажем, який має здатність зміщуватися в процесі руху транспортного засобу, що призводить до зміни навантаження на кожну окрему вісь протягом усього маршруту перевезення.

Дослідивши матеріали, складені Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в ході заходів контролю за дотриманням встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів встановила, що транспортний засіб позивача складається з п`яти осей, двох одиничних та однієї строєної осі.

Фактична маса транспортного засобу позивача, при нормативно допустимій масі в 40,80 т, становить 40,05 т.

Навантаження на кожну окрему вісь транспортного засобу, при нормативно допустимому навантаженні в 11,22 т, становить 6,33 т, 7,71 т, 9,02 т, 8,66 т, 8,33 т.

Натомість навантаження на строєну вісь транспортного засобу, при нормативно допустимому навантаженні в 11,44 т, становить 26,01 т.

Таким чином, фактична маса транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 та навантаження на кожну окрему його вісь не перевищують граничних норм, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху. Контролюючим органом встановлено перевищення навантаження саме на строєну вісь транспортного засобу.

За вказаних обставин колегія суддів вважає необхідним дослідити також порядок визначення навантаження на строєні осі транспортних засобів.

Відповідно до п. 14 Порядку № 879 наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року № 255 було затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги).

Згідно з п. 9 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Вимог вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Таким чином зазначеним нормативно-правовим актом передбачено саме поосьове зважування, однак не визначено порядок навантаження на здвоєні осі та строєні осі.

За наслідками габаритно-вагового контролю Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено талон та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, у яких також зазначено відомості про навантаження на кожну окрему вісь транспортного засобу позивача.

Натомість навантаження на строєну вісь було визначене шляхом сумування показників навантаження на осі третю, четверту та п`яту, тобто у математичний спосіб, а не шляхом зважування.

Разом з тим правове підґрунтя для здійснення розрахунку навантаження на строєну вісь у такий спосіб відповідачем не наведене.

Так, способи і порядок визначення навантаження на строєну ось на основі даних про навантаження на кожну окрему ось Порядком № 879 не визначені.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, яка атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (посилання на методику http://www.asmap.org.ua/info/met_vv.pdf).

Разом з тим зазначена методика не встановлює способів визначення навантаження на здвоєну / строєні осі. Визначення такого навантаження не є предметом її правового регулювання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідач під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не довів обґрунтованості свого рішення, зокрема, не довів правильності визначення навантаження на строєну вісь транспортного засобу позивача в умовах відсутності методики, яка б визначала особливості врахування показників вимірювального (зважувального) обладнання у разі визначення навантаження на кожну вісь окремо, а не на строєну вісь в цілому, а також у разі перевезення подільного вантажу, що має властивість зміщуватися в процесі руху транспортного засобу.

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що за правилами пп. 2 п. 2 Порядку № 879 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь або осі транспортного засобу повинен проводитися згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що відповідачем не доведено факт визначення навантаження на строєну вісь транспортного засобу у відповідності до вимог закону та, відповідно, факт перевищення ФОП ОСОБА_1 габаритно-вагових параметрів.

Також колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що складені Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки документи не містять відомостей про ваги, які були використані під час здійснення заходів габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.п. 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Разом з відзивом на позову заяву відповідач надав копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35-02/4127, що чинне до 26 травня 2022 року та складене у відношенні вагів автомобільних електронних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM, заводський номер НОМЕР_3 .

Водночас відповідач не надав доказів того, що саме зазначений засіб вимірювальної техніки (ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM, заводський номер НОМЕР_3 ) був використаний Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки під час зважування транспортного засобу позивача.

Дослідивши щотижневий графік проведення рейдових перевірок у період з 14 по 20 вересня 2021 року, направлення на рейдову перевірку від 13 вересня 2021 року № 026511, талон про результати зважування від 20 вересня 2021 року, довідку від 20 вересня 2021 року № 0073687 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт від 20 вересня 2021 року № 0065264 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, акт від 20 вересня 2021 року № 307608 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом, розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 20 вересня 2021 року, колегія суддів встановила, що зазначені документи не містять в собі відомостей про те, що при зважуванні транспортного засобу позивача були використані саме ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM, заводський номер НОМЕР_3 .

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що заходи габаритно-вагового контролю у відношенні транспортного засобу позивача були проведені без дотримання вимог Порядку № 879 та Вимог.

Стосовно висновку суду першої інстанції про те, що законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 220 кг на одиничну вісь, яка дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що допустиме перевищення ваги у 2% фактично є похибкою вимірювання, а не способом врахування особливостей вантажу.

Як вже зазначалося, згідно з абз. 4 п. 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У свою чергу п. 9 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Вимог передбачає, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Зазначені норми права чітко вказують на те, що 2 % є максимально допустимою величиною похибки вагового обладнання, яким здійснюється поосьове зважування в русі, а не похибкою, призначеною для врахування особливостей вантажу.

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що на час виникнення спірних правовідносин особливості процесу зважування полягали в тому, що включали врахування як показників вимірювального (зважувального) обладнання, так і методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, яка й повинна враховувати специфіку вантажу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами ФОП ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 листопада 2021 року № 318404.

Натомість доводи позивача про те, що оскаржувана постанова винесена на підставі акту № 307608, який не складався та в матеріалах справи відсутній, є помилковими, адже посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт від 20 вересня 2021 року № 307608 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом, яким установлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу на від 18,23% без відповідного дозволу. Копія зазначеного акту була подана до суду разом з відзивом на позовну заяву (а.с. 42).

Отже, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та є підставою для його скасування і прийняття нової постанови про задоволення позову.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідно до пп.пп. б, в п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини, в якій серед іншого зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Правила розподілу судових витрат визначені у ст. 139 КАС України. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп, а при зверненні з апеляційною скаргою - 1326 грн 00 коп.

Зазначені суми судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 242, 268, 272, 287, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 листопада 2021 року № 318404.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на наземному транспорті судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп, сплачений за подачу позовної заяви та у розмірі 1326 (одна тисяча триста двадцять шість) грн 00 коп, сплачений за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест