Справа № 300/2606/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" червня 2023 р. справа №300/2606/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Боброва Ю.О.,
секретаря судового засідання Щерб`як Д.І.,
представника позивача Грабовецького О.Б.,
представника відповідача Булки Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2023 №002513/0901 та від 30.03.2023 №002236/0706,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі позивач, ФОП ОСОБА_2 ) 10.05.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.04.2023 №002513/0901 та від 30.03.2023 №002236/0706.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на безпідставних та протиправних висновках фактичної перевірки, зазначених в акті фактичної перевірки від 16.03.2023 №122/09-19-09-01/ НОМЕР_1 , відповідно до якого позивачем нібито допущені порушення вимог ст.ст. 11, 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами та доповненнями), п.п. 2, 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (зі змінами та доповненнями), ст. 226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями). Зокрема, відповідно до вказаного акта перевірки, позивач допустив наступні порушення: у період з жовтня по листопад 2021 року здійснював торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме з марками акцизного податку, у яких дублюються серія і номер у фіскальних чеках РРО на суму 316,00 грн.; всупереч наказу Івано-Франківської обласної військової адміністрації від 04.04.2022 №12 "Про встановлення обмежень щодо торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, на території Івано-Франківської області" реалізовував алкогольні напої в заборонений час; проводив розрахункові операції через РРО без використання режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) при реалізації підакцизної групи товарів (тютюнових виробів); при здійсненні розрахункових операцій з продажу підакцизних товарів видавав розрахункові документи невстановленої форми, у яких не були вказані серія і номер марок акцизного податку.
З вказаних у позовній заяві підстав просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.04.2023 №002513/0901 та від 30.03.2023 №002236/0706.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
30.05.2023 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Відповідач позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 проведено правомірно, згідно норм Податкового кодексу України, а податкові повідомлення-рішення від 05.04.2023 №002513/0901 та від 30.03.2023 №002236/0706 винесені контролюючим органом в межах його повноважень та у відповідності до норм законодавства на підставі фактичних обставин, встановлених у ході фактичної перевірки вказаних в акті від 16.03.2023 №122/09-19-09-01/ НОМЕР_1 . Тому, просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 29-87).
Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 01.06.2023. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та зазначає, що встановлені у ході фактичної перевірки дані не підтверджують вказаних в акті контролюючого органу порушень вимог податкового та іншого законодавства, оскільки такі не доведені належними та допустимими доказами, а будь-яка податкова інформація про можливі порушення, допущені платником податків раніше не може слугувати доказом в розумінні закону. При цьому наголошує на тому, що у суб`єктів господарювання, які здійснюють роздрібний продаж алкогольних напоїв, лише з 01.01.2022 виник обов`язок відображати у фіскальних касових чеках цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку її серію та номер, у той же час як порушення, вказані відповідачем в акті перевірки відносяться до періоду з 04.10.2021 по 15.11.2021 (а.с. 93-105).
Відповідач своїм правом на подання заперечення не скористався, разом з тим, 26.06.2023 направив на адресу суду додаткові письмові пояснення, у яких підтвердив свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 148-152).
Розглянувши матеріали адміністративної справи відповідно до вимог ст. 262 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін, заслухавши їх усні пояснення, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд установив наступне.
ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 28.02.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію серії В03 №254313 (а.с.7).
Відповідно до вказаного акта фактичної перевірки у позивача встановлено наступні порушення: ст.ст. 11, 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами та доповненнями); наказу Івано-Франківської обласної військової адміністрації від 04.04.2022 №12 "Про встановлення обмежень щодо торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, на території Івано-Франківської області"; п.п. 2, 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (зі змінами та доповненнями); ст. 226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями).
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях та просив задовольнити позов повністю (а.с. 2-6, 93-105, 155-165).
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав суду пояснення, аналогічні вказаним у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. 29-39, 148-152).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно з п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.п. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
За приписами п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Вимогами п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Як встановлено судом, фактична перевірка позивача проведена на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 15.03.2023 за №452-п та направлень на проведення перевірки від 15.03.2023 №№ 754 та 755 (а.с. 43-45).
Відповідно до п. 1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Пунктом 5 ст. 76 ПК України встановлено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Судом встановлено, що до початку проведення фактичної перевірки магазину "Гостинець", працівниками ГУ ДПС у Івано-Франківській області пред`явлено працівниці позивача ОСОБА_3 службові посвідчення та направлення на перевірку, що підтверджується її підписами у відповідній графі направлень (а.с. 44, 45). Перевірка проведена 16.03.2023 з 13:06 год. до 14;57 год. в її присутності. По завершенню перевірки вона ознайомилася з актом перевірки та отримала його копію, про що свідчить підпис у відповідній графі акта.
Суд вказує, що наказ ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 15.03.2023 за №452-п про проведення фактичної перевірки позивача виданий у відповідності до вказаних вище норм податкового законодавства, в межах повноважень контролюючого органу та у спосіб визначений законом. Разом з тим, слід зазначити, що за його змістом працівникам податкового органу наказано провести саме фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за місцем провадження ним господарської діяльності.
Аналізуючи положення ст. 75, 80 ПК України суд дійшов висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це кореспондується із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.
Однак, перевірка даних за минулі періоди господарської діяльності платника податків носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій чи прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Суд зазначає, що на момент проведення фактичної перевірки позивача посадовими особами контролюючого органу не було встановлено будь-яких порушень податкового чи іншого законодавства.
Це підтверджується дослідженими в судовому засіданні копіями денного Z-звіту та X-звіту РРО 16.03.2023 (а.с. 19, 54), а також проведеною працівниками податкового органу контрольною закупкою горілки "Козацька рада" ємністю 0,25 л.
При цьому, контролюючим органом в акті перевірки ФОП ОСОБА_2 вказано інформацію про порушення законодавства суб`єктом господарювання у минулі періоди, яка отримана з аналізу даних системи контролю за обігом алкогольних напоїв (Е-акциз) ІТС "Єдине вікно податкової звітності" в частині співставлення виданих виробникам та імпортерам марок акцизного податку, у ході якого встановлено реалізацію алкогольних напоїв з маркою акцизного податку "АА ОС 7107156", яка неодноразово дублювалася. Однак, даних про проведення перевірки у постачальника алкогольної продукції представником відповідача суду не подано.
Суд зазначає, що у податкового органу відсутні повноваження щодо дослідження розрахункових операцій ФОП ОСОБА_2 за 2021-2022 роки у межах фактичної перевірки позивача, проведеної 16.03.2023. Такі дії можуть вчинятись лише при проведенні документальної перевірки.
Судова практика послідовно вказує на те, що у разі недотримання вимог закону щодо процедури проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки. Порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
У випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа
Крім того, що стосується виявлених порушень при реалізації позивачем алкогольних напоїв і тютюнових виробів, за наслідками, яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Згідно п.п. 14.1.107 та 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Відповідно до пункту 27 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 за №1251 у разі виявлення продавцем марок невідповідності їх вимогам законодавства чи явних ознак підроблення такі марки повертаються підприємству-виробнику для проведення експертизи, про що покупцеві марок видається довідка. Після одержання висновку експертизи складається акт, на підставі якого зазначені марки підлягають знищенню підприємством-виробником, а у разі визнання марок фальшивими чи підробленими надсилаються до відповідних правоохоронних органів.
Склад виявленого під час перевірки правопорушення утворює факт зберігання, транспортування чи реалізацію алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.
Пунктом 5 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 за №1251 передбачено, що марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування (далі - QR-код) та лінійний штрих-код (далі штрих-код).
На кожну марку, серед іншого, наносяться такі реквізити: слова "Україна", "Марка акцизного податку", "Тютюнові вироби" (для тютюнових виробів); позначення виду марки, що складається із слів та літер: "алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)" "АВ ЛГП"; "алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)" "АВ ВП"; "алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)" "АІ ЛГП"; "алкоголь імпортний (виноробна продукція)" "АІ ВП".
Разом з тим, відповідно до п.п. 4 п. 3 Розділу II. Прикінцеві положення Закону України від 30.11.2021 №1914-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" п.11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" викладено в такій редакції: "11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями;".
Закон від 30.11.2021 №1914-IX набирав чинності з 1 січня 2022 року. Тобто, покладання обов`язку (відповідно до ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР) на суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зазначати код товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД слід застосовувати саме з 01.01.2022.
Відповідно до статті 12 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, конструкція і програмне забезпечення яких відповідають конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.
Не підлягають виключенню з Державного реєстру моделі реєстраторів розрахункових операцій, що раніше пройшли первинну реєстрацію та використовуються суб`єктом господарювання, до закінчення строку їх служби (строку, протягом якого виробник (постачальник) гарантує працездатність таких реєстраторів, у тому числі комплектувальних виробів та їх складових частин, збереження інформації у фіскальній пам`яті, за умови дотримання користувачем вимог експлуатаційних документів). Строк між первинною реєстрацією реєстраторів розрахункових операцій та датою їх виключення з Державного реєстру не може становити менше семи років. У разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобов`язаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій.
Тому, посилання відповідача про те, що у суб`єктів господарювання з 01.10.2021 виник обов`язок зазначати у фіскальному чеку цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є безпідставним.
Окрім вказаного, суд звертає увагу, що необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення таким суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у тому числі і докази на підтвердження маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.
Так, у ході судового розгляду відповідачем не надано належних та достовірних у розумінні статей 73 та 75 КАС України доказів виявлення саме під час проведення 16.03.2023 фактичної перевірки та в магазині позивача фактів продажу вказаних вище алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку, видачі розрахункових документів РРО, оформлених з порушеннями чи невстановленого взірця.
Так, зокрема, в акті перевірки не вказано номер партії та дату виробництва горілки, які в обов`язковому порядку зазначаються на кожній пляшці алкогольного напою.
Суд зазначає, що складання посадовими особами контролюючого органу акта фактичної перевірки із відображенням у ньому лише твердження щодо невідповідності марки акцизного податку є недостатнім і повинно здійснюватися шляхом повного фіксування та збирання всіх необхідних доказів на підтвердження таких обставин, у тому числі шляхом фіксування місця правопорушення (здійснення господарської діяльності) фото- або відео-засобами, детального опису порушення та ідентифікуючих даних підакцизних товарів.
Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі №810/2728/15, яку суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 КАС України.
Слід також зазначити, що відповідачем не надано до суду засвідчених належним чином копій чеків, на підставі яких зроблено висновок щодо виявлених порушень. У ході проведення фактичної перевірки контролюючий орган не досліджував такі чеки чи його дублікати або інші розрахункові документи за період перевірки, а отже ним не встановлено саме у ході проведення цієї фактичної перевірки даних щодо порушень при реалізації позивачем алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Надані до суду контролюючим органом та досліджені в судовому засіданні електронні копії розрахункових документів, що надходять по дротових та /або бездротових каналах зв`язку до органів ДПС (а.с. 55-87), не є належними та допустимими доказами в розумінні КАС України, оскільки розрахунковим документом, що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну (ст. 2 Закону №265/95-ВР).
Тобто, належним документом, який може підтвердити/спростувати обставини виявленого під час перевірки правопорушення, є відповідний розрахунковий документ.
Однак, відповідачем вказані чеки до матеріалів справи не надано, а, відтак, факт вказаних у акті перевірки порушення позивачем вимог законодавства, відповідачем не доведено.
Також, суд приймає до уваги висновки Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, викладені у постанові від 23.05.2023 в страві № 346/1963/23, котра набрала законної сили, відповідно до якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 107-112).
Як наслідок, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.04.2023 №002513/0901 та від 30.03.2023 №002236/0706.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також Конвенція).
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 05.04.2023 №002513/0901 та від 30.03.2023 №002236/0706 є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1073,60 грн., згідно квитанції від 10.05.2023 (а.с.1).
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області від 05.04.2023 №002513/0901.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області від 30.03.2023 №002236/0706.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бобров Ю.О.

Рішення складене в повному обсязі 03 липня 2023 р.