Справа № 120/9675/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

05 липня 2023 р. Справа № 120/9675/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду 03.07.2023 через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), яка подана та підписана його представником адвокатом Ткаченко Тамарою Володимирівною (далі представник позивача, адвокат) до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, та чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що позовну заяву належить повернути позивачеві з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Як зазначено у частині першій статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При цьому, за приписами частини 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Так, судом встановлено, що дана позовна заява подана та підписана адвокатом Ткаченко Т.В. На підтвердження своїх повноважень представником позивача адвокатом Ткаченко Т.В. надано ордер серії ВН № 019479 від 02.07.2023, виготовлений друкарським способом (на раніше виготовленому бланку згідно з формою, затвердженою рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36).

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 (з наступними змінами) затверджено нове Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі - Положення № 41).

За змістом пунктів 2, 6, 7 Положення № 41 (із змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 17 листопада 2020 року № 118) ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України.

Бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України. Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

При цьому, згідно п. 3 Положення № 41 в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1 до Положення № 41). І одним із обов`язкових його реквізиті є двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ (п.п 12.13 п. 12 Положення № 41).

Відповідно до пункту 11 цього Положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Як зазначено в пункті 4 згаданого вище Рішення Ради адвокатів України №41 від 12.04.2019, адвокатам України дозволено використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону в строк до 01 січня 2022 року.

Крім того, пунктом 5 цього ж рішення було передбачено виняток, при якому типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону, діє після 01 січня 2022 року, а саме - до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Як вже зазначалось, наданий адвокатом Ткаченко Тамарою Володимирівною ордер серії ВН № 019479 від 02.07.2023 виконаний друкарським способом (тобто є ордером старого зразка, форма якого діяла до 01.01.2022). Натомість, його використання з 01.01.2022 року не є дозволеним, позаяк єдиною формою ордера є та, яка згенерована на офіційному веб-сайті НААУ та відповідає зразку згідно з Додатком 1 до Положення № 41.

Таким чином суд констатує, що наданий до суду ордер серії ВН № 019479 від 02.07.2023 не може бути належним доказом на підтвердження повноважень адвоката у даній справі, позаяк виконаний друкарським способом за формою, затвердженому рішенням Ради адвокатів України N 36 від 17 грудня 2012 року, яке, як було вказано вище, втратило чинність.

При цьому визначене у пункті 5 Рішення Ради адвокатів України №41 від 12.04.2019 застереження щодо дії виготовленого друкарським способом ордеру до закінчення повноважень у конкретній справі (провадженні) на спірні правовідносини не може розповсюджуватися, оскільки звернення з даним позовом до суду мало місце пізніше 01.01.2022, а саме - в липні 2023 року, та й сам ордер датований 02.07.2023. Тобто, такий ордер наразі не може вважатися належним доказом на підтвердження повноважень особи (адвоката), яким підписана позовна заява.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що оскільки подана до суду позовна заява від імені позивача підписана особою його представником адвокатом Ткаченко Т.В., якою не надано належний документ (ордер) на підтвердження своїх повноважень у встановленому законом порядку, тому наявні підстави для повернення такої позовної заяви позивачу.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені на здійснення представництва, є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

За правилами, передбаченими частинами п`ятою та шостою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути позивачеві.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович