Справа № 620/4235/23
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/4235/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Манько К.В., представника відповідача Коляди І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Дружба до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 962/2501700 від 26.01.2023, № 963/25010700 від 26.01.2023, винесених Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перевірку, на підставі якої винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, було призначено не з підстав, передбачених і дозволених виключно законом. Вказує, що контролюючим органом порушено положення пункту 85.4. статті 85 ПК України, товариство виконало свій обов`язок із надання відповіді на запити, у зв`язку із чим відсутня вина платника податків в отриманні контролюючим органом запитуваних документів поза строком перевірки. Зазначає про хибність висновків контролюючого органу щодо внесення добрив та засобів захисту рослин поза межами господарської діяльності СТОВ «Дружба», і, відповідно, не нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість при використанні послуг по внесенню добрив та послуг по внесенню засобів захисту рослин не в господарській діяльності, а товариством надано контролюючому органу всі належні, допустимі та достатні докази, що за приписами законодавства фіксують факт реальності здійснення господарських операцій.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що законність перевірки від`ємного значення з ПДВ, передбачена прямими нормами Податкового кодексу України, а при проведенні перевірки достовірності декларування показника рядка 16.1 декларації з ПДВ за червень 2022 року охоплювалися періоди виникнення від`ємного значення. Зазначає, що в ході проведення перевірки не було підтверджено оплату сум ПДВ, які включені до складу бюджетного відшкодування. Вказує, що позивачем використано в господарській діяльності послуги, отримані від ризикового контрагента ТОВ «Агротрейд-виробництво», які також є пов`язаними особами, оскільки мають спільних засновників.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій вказав, що ним було надано податковому органу під час перевірки документи, що підтверджують повну оплату ПДВ. Вказує, що не несе відповідальності за діяльність третіх осіб, всі господарські операції, які вчинялись ним, вчиняються відповідно до законодавства, з належною фіксацією та відображенням в бухгалтерському обліку.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.05.2023 було задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідачем наказом від 19.10.2022 № 1285-п було наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (т. 3 а.с. 41)

Наказами від 05.12.2022 № 1630-п, від 07.12.2022 № 1672-п було продовжено терміни документальної позапланової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» (т. 3 а.с. 37-38).

Так, за результатами вказаної перевірки складено акт від 19.12.2022 № 7193/07/03796146 (т. 1 а.с. 42-82), згідно висновків якого під час перевірки було встановлено порушення, зокрема:

- пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4, пункту 200.7 статті 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, в розмірі 2940141,00 грн, в тому числі за червень 2022 в розмірі 2940141,00 грн;

- пункту 200.4, пункту 200.7, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого платнику податків відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2802011,00 грн, в тому числі за червень 2022 року в розмірі 2802011 грн.

Такі висновки відповідача ґрунтуються на тому, що платником не було нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість:

- при використанні послуг по внесенню добрив та послуг по внесенню ЗЗР не в господарській діяльності, що призвело до заниження податкових зобов`язань на загальну суму 397309 грн, в тому числі за червень 2022 на суму 397309 грн;

- при використанні карбаміду, поліфоски, аценіту, гліфовіту РК та графіту не в господарській діяльності, що призвело до заниження податкових зобов`язань на загальну суму 2289000 грн., в тому числі за травень 2022 на суму 2289000 грн, в результаті чого платником завищено значення рядка 16 Декларації «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» за червень 2022 року на 2289000 грн;

- при використанні послуг з лущення не в господарській діяльності, що призвело до заниження податкових зобов`язань на загальну суму 253832 грн., в тому числі за травень 2022р. на суму 253832 грн, в результаті чого платником завищено значення рядка 16 Декларації «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» за червень 2022 року на 253832 грн.

Також, в ході проведення перевірки досліджувалось питання щодо оплати сум ПДВ, які включені до складу бюджетного відшкодування. Проте, з урахуванням наданих до перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» не можна підтвердити оплату згідно податкових накладних, суми ПДВ по яких заявлені до відшкодування.

На вказаний акт позивачем було подано заперечення № ДРЖ-Оск від 03.01.2023 (т. 1 а.с. 83-174), за результатами розгляду яких контролюючим органом надано відповідь від 20.01.2023 № 194/ж-12/25-01-07-01-06 (т. 1 а.с. 175-187), згідно якої аргументи позивача не є достатньо обґрунтованими та не можуть бути враховані при винесенні податкових повідомлень-рішень.

На підставі акту перевірки та відповіді на заперечення відповідачем були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № 962/2501700 від 26.01.2023, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану позивачем для повернення на його банківський рахунок, на суму 2940141,00 грн, а також застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію у вигляді штрафу на суму та 735035,00 грн (т. 1 а.с. 38-39);

- № 963/25010700 від 26.01.2023, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 2802011,00 грн (т. 1 а.с. 40-41).

Державною податковою службою України за результатами розгляду скарги позивача було прийнято рішення від 09.03.2023 № 5851/6/99-00-06-01-05-06, яким податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення (т. 1 а.с. 188-204, т. 2 а.с. 184-187).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо правових підстав проведення перевірки.

Підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Верховний Суд неодноразово (зокрема, але не виключно, у постановах від 19.02.2021 (справа №821/1235/17), від 21.07.2021 (справа №420/2382/20)) за наслідками аналізу вищенаведеної норми права висловлював правову позицію, що зміст наведеної норми свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перший - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; другий - подання декларації з від`ємним значенням податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Як встановлено судом, позивачем було подано податкову декларацію з податку на додану вартість, в якій зазначено суму від`ємного значення ПДВ 7209802,00 грн. та сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню, 5742152,00 грн, а тому була призначена документальна позапланова перевірка на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Стаття 200 Податкового кодексу України встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

За правилами підпункту 2 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 (далі - Порядок № 21), якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

Аналіз норми підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України у взаємозв`язку з пунктами 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України і Порядку № 21 дають підстави для формулювання наступного правового висновку.

Податок на додану вартість підлягає або сплаті до бюджету, або бюджетному відшкодуванню в залежності від того, яке значення має різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду: позитивне чи від`ємне. Наслідком накопичення за результатами звітного (податкового) періоду податкового кредиту в більшому розмірі, ніж податкових зобов`язань з податку на додану вартість, є виникнення від`ємного значення з цього податку, яке в подальшому призводить до виникнення права на бюджетне відшкодування ПДВ.

Для висновку про правомірність декларування платником податків від`ємного значення ПДВ податковий орган в межах проведення документальної позапланової перевірки, призначеної на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, перевіряє правильність декларування платником податків як податкового зобов`язання з ПДВ, так і податкового кредиту з цього податку за звітний (податковий) період. Податковий орган при проведенні такої перевірки не обмежений розміром від`ємного значення ПДВ, який задекларовано у податковій декларації, оскільки повинен пересвідчитись у правильності визначення платником податків від`ємного значення різниці між сумами податкового зобов`язання та податкового кредиту. Протилежний підхід суперечитиме поняттю «від`ємне значення ПДВ» у розумінні норм Податкового кодексу України та нівелюватиме мету проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, яка носить превентивний характер, що полягає у запобіганні безпідставному декларуванню від`ємного значення ПДВ.

Встановлене в абзаці другому підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України обмеження щодо предмета документальної позапланової перевірки, призначеної з цієї підстави, закріплює неможливість перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати інших передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача про наявність правових підстав, передбачених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України для її призначення.

Щодо строків подання запитів.

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Як встановлено судом, зокрема, наказом від 07.12.2022 № 1672-п було продовжено терміни документальної позапланової виїзної перевірки Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» з 08.12.2022 тривалістю 3 робочі дні (т. 3 а.с. 38).

Тобто, запити про надання пояснень, документів від 07.12.2022, від 12.12.2022 (т. 1 а.с. 109-110, т. 2 а.с. 30-31) були подані контролюючим органом з порушенням строку, передбаченого пунктом 85.4 статті 85 Податкового кодексу України.

Щодо виявлених порушень.

Згідно з абзацом тринадцятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України).

З наведених законодавчих положень випливає, що формування платником податку об`єкту оподаткування здійснюється шляхом врахування витрат підприємства за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими первинними документами, а також використання отриманих за договором товарів/послуг у власній господарській діяльності.

У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції), податковий кредит може вважатися не підтвердженим.

За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують факт здійснення господарської операції, платник податку має право на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

З матеріалів справи вбачається, що між СТОВ «Дружба» (замовник) та ТОВ «Агротрейд-виробництво» (підрядник) укладено договір підряду № ВПД-05/2201-04 від 04.01.2022, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати замовнику за плату роботу, а замовник зобов`язується своєчасно її прийняти і оплатити (т. 2 а.с. 40-43), на підставі якого підрядником надавались послуги з посіву, послуги по внесенню добрив, послуги по внесенню засобів захисту рослин, послуги з лущення, що зафіксовано в акті від 19.12.2022 № 7193/07/03796146.

Також між позивачем та ТОВ «Агротрейд-виробництво» було укладено договір поставки № ВПК-06/2203-01 від 01.03.2022 (т. 2 а.с. 36-39), на підставі якого позивачу постачальником було поставлено поліфоска 8, карбамід, аценіт, гліфовіт РК, графіт, що зафіксовано в акті від 19.12.2022 № 7193/07/03796146.

Позивачем на підтвердження виконання умов вказаних договорів було надано платіжні доручення, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631, видаткові накладні, ТТН, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), додатки, розшифровки до актів (т. 2 а.с. 60-79, 141-144, 149-158, 167-177).

Так, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.

Разом з тим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Так, в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо контрагента, а не аналізу суті та наслідків господарської операції позивача, яка мала місце у перевіряємому періоді.

Договори, укладені позивачем з ТОВ «Агротрейд-виробництво», визнаються судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочинів в розумінні статті 202 Цивільного кодексу України.

Суд також зазначає, що згідно статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доказів повернення коштів до позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагентів спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за надані роботи (товари), в матеріалах справи не міститься. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату робіт (товару) визнається судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентами позивача господарських операцій.

На час укладання договорів, що не спростовується контролюючим органом, контрагенти позивача були платниками ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстровані у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, тобто мали достатній об`єм правоздатності для укладення спірних угод.

Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Податкового кодексу України спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Судом не встановлено жодного фактичного порушення вимог наведених норм законодавства, яке б свідчило про завищення позивачем бюджетного відшкодування.

При цьому, наявність помилок в оформленні окремих документів не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції.

До того ж, придбані позивачем мінеральні добрива та засоби захисту рослин використані позивачем у власній господарській діяльності.

При цьому, наявність помилок в оформленні окремих документів не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції. Водночас, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства та мають необхідні обов`язкові реквізити, визначені законом.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин складені з порушенням Методичних рекомендацій про застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 929 від 21.12.2007.

З цього приводу суд зазначає, що згідно статті 1 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 встановлено, що з 01.01.1993 нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Проте, наказ Міністерства аграрної політики України № 929 від 21.12.2007 не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, що свідчить про те, що даний документ має рекомендаційний характер і не є обов`язковим для використання підприємствами, а Методичні рекомендації створенні з метою надання рекомендацій для використання певного виду первинної документації. Використання документів, передбачених Методичними рекомендаціями, не є обов`язковим, і позивач має право використовувати вказані документи повністю або частково, а також використовувати інші форми документації.

Суд звертає увагу, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.05.2020 у справі № 826/11267/16, від 02.06.2020 у справі № 620/1024/19, від 30.06.2020 у справі № 440/2/426/19, від 10.07.2020 у справі № 120/4723/18-а, від 17.07.2020 у справі № 804/625/16, від 25.02.2021 у справі № 810/256/18, від 16.04.2021 у справі № 640/19745/18.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу «Інтерсплав проти України», вказав, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Не можуть бути прийнятими доводи владної сторони за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що платник податку був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Такий висновок відповідає принципу індивідуального застосування відповідальності, в тому числі за порушення правил оподаткування.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зазначила, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Щодо посилання відповідача, що в ході проведення перевірки не було встановлено факту оплати сум ПДВ, які включені до складу бюджетного відшкодування, то суд зазначає, що відповідачем не наведено жодних розрахунків щодо відсутності у позивача права на отримання бюджетного відшкодування в сумі 2802011,00 грн, враховуючи надані позивачем документи, що підтверджують оплати наданих йому товарів/послуг.

Фактично, податковим органом з суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню згідно поданої декларації (5742152,00 грн) , було вирахувано суму, на яку, на думку відповідача, було завищено суму бюджетного відшкодування (2940141,00 грн), а отриману різницю (2802011,00 грн) заявлено як таку, відносно якої відсутній факт оплати без жодного врахування сплачених позивачем коштів за укладеними договорами.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на вищезазначене, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № 962/2501700 від 26.01.2023, № 963/25010700 від 26.01.2023 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 26840,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» (вул. Кеслера, 6, с. Курінь, Бахмацький район, Чернігівська область, ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124) про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 962/2501700 від 26.01.2023, № 963/25010700 від 26.01.2023, винесених Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» судовий збір в розмірі 26840,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.07.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна