Справа № 380/6904/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2023 року справа №380/6904/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Мартинюка В.Я.
секретар судового засідання Лужняк О.М.
представник позивача Коцай Г.Л.
представника відповідача Леськів Б.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Енерджі Стар» до Львівської митниці про скасування рішення, -
ПП «Енерджі Стар» звернулося в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про визначення митної вартості товарів №UA209000/2022/900122/2 від 10.10.2022 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 10.10.2022 року за №UA209170/2022/001394.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що надав до митного оформлення усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. Стверджує, що митний орган підійшов формально до опису обставин у рішенні, оскільки інформація містить помилки, в описі обставин порушення зазначено документи, які декларантом не долучались. Посилається на те, що наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути самостійною підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту. Зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є останніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації. Стверджує, що відповідач зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вказує, що вважає вимогу сплати платежів за завищеною ставкою неправомірною та безпідставною, а понаднормово сплачені платежі такими, що мають бути повернуті.
Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що ним були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Вказує, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. Стверджує, що основні документи, які підтверджують заявлений рівень митної вартості, були подані не в повному обсязі та містять розбіжності, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню. Вказує, що числове значення у даному випадку перевірити не можна. Посилається на те, що витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митної вартості. Посилається на те, що декларант або уповноважена особа за власним бажанням могли подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Зазначає, що не витребовував жодних інших документів, ніж ті, які передбачені ч.3 ст.53 МК України. Якщо позивач потребував додаткових роз`яснень, він мав право додатково звернутись за ними. Даним правом він не скористався. Стверджує, що ним послідовно застосовувались методи визначення митної вартості. Посилається на те, що відомості щодо включення складових до митної вартості не було підтверджено документально та не піддаються перевірці. Посилається на те, що позивачем до суду було подано 8 додатків до контракту поставки від 02 червня 2017 року, проте під час декларування товарів посадовим особам було надано лише три доповнення до контракту, а саме №3 від 20.06.2018 року, №4 від 01.06.2019 року, №5 від 29.04.2020 року. Також і на вимогу митного органу такі документи не подавались. Зазначає, що суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості та які не були предметом дослідження митного органу при прийнятті оскаржуваного рішення.
У відповіді на відзив позивач вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати будь-які інші документи, не передбачені МК України, заборонено. Стверджує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформлення митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження. Розбіжності, що наведені митним органом в рішенні не є тими, які є підставою для витребування додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості. При цьому, наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути самостійною підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товару за ціною контракту.
Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 12.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.
10.10.2022 року позивачем було подано відповідачу електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA209170/2022/079504.
10.10.2022 року Львівською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900122/2.
У вказаному рішенні контролюючим органом зазначено наступні порушення:
- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 ст.53МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;
- до митного оформлення було подано зовнішньоекономічний контракт №ES2017/06/02-1 від 02.06.2017 року, термін дії якого закінчився у 2017 році. Відповідно до датку від 01.06.2019 року №4 контракт продовжено на 2 роки; термін дії закінчився 01.06.2021 року. Інших додатків до контракту про продовження його терміну не подано до митного оформлення;
- у пункті 3.1 зовнішньоекономічного контракту вказано, що поставка товарів здійснюється на умовах EXW місто Ряшів (інкотермс 2010), що підтверджується відповідними товаротранспортними документами. Інший порядок і терміни поставки товарів можуть бути погоджені сторонами в додаткових угодах до даного контракту. Проте, до митного оформлення такі угоди не подавалися. У комерційному інвойсі від 03.10.2022 року №ES2022/10-189 на дану партію товару вказані умови поставки FCA Rzezszow;
- відповідно до п.3.3 зовнішньоекономічного контракту №ES2017/06/02-1 від 02.06.2017 року тара і упаковка не повертається і входить у вартість товару, але в товаросупровідних документах, зокрема, комерційному інвойсі від 03.10.2022 року №ES2022/10-189 відсутні дані щодо складових вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару;
- транспортні послуги відповідно до наданих транспортних (перевізних) документів, а саме: рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.10.2022 року №2934 та заявка на транспортно-експедиційні послуги №2923 від 01.10.2022 року надавалися ПП Авант-Т, проте в CMR від 19.09.2022 року №б/н в графі 16 зазначений перевізник «Prymula», однак жодних договорів між зазначеними суб`єктами до митного оформлення не надавалось.
За результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, відповідачем також було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/001394, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з наступних причин: неможливість завершення м/о по причині необхідності внесення змін у гр.12, 45, 46, 43, 44 ЕМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 10.10.2022 року №UA209000/2022/900122/2) ст.54 п.6, ст.55 МКУ, постанова Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 року №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 року №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».
Не погоджуючись із вказаними карткою відмови та рішенням позивач звернувся із даним позовом до суду.
Змістом спірних правовідносин є рішення прийняте Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2022/900122/2 від 10.10.2022 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2022/001394.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із ч.4 ст.53 МК Україниу у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Пунктом другим ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно із ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).
Частиною шостою цієї ж норми передбачено, що при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч.21 ст.58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).
Щодо твердження відповідача, що у пункті 3.1 зовнішньоекономічного контракту вказано, що поставка товарів здійснюється на умовах EXW місто Ряшів (інкотермс 2010), а у комерційному інвойсі від 03.10.2022 року №ES2022/10-189 на дану партію товару вказані умови поставки FCA Rzezszow.
Як передбачено умовами FCA (Франко перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно.
При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві.
Ризики за товар переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу в транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження на транспорт перевізника.
Відповідно ж до умов EXW (Франко завод), обов`язки вантажовідправника мінімальні, у той час як обов`язки одержувача максимальні. На покупця покладаються всі витрати і ризики з транспортування товару прямо від складу/фабрики продавця до місця призначення.
Під час морської доставки на умовах EXW відправник тільки завантажує товар в контейнер, і на цьому його відповідальність за вантаж закінчується. Відповідальність за митне оформлення вантажу для експорту теж лягає на покупця.
Перехід ризиків і права власності настає, коли вантажоодержувач приймає товар на фабриці або складі вантажовідправника. Продавець не несе відповідальності за завантаження товару. Він також не зобов`язаний займатися оформленням вантажу на митниці.
Незважаючи на відповідні суперечності, умови постачання EXW та FCA відрізняються лише обов`язком продавця щодо митного очищення товару. Враховуючи діюче законодавство Європейського Союзу та наявний обов`язок щодо митного очищення товару виключно особою, яка має осідок на території Європейського Союзу, тобто експортером, позивачем не було понесено жодних додаткових витрат, які б могли призвести до збільшення вартості товару.
Відтак, зміна умов поставки імпортованого позивачем товару в даному випадку жодним чином не вплинула на числові значення його митної вартості.
При цьому, суд звертає увагу, що місто Ряшів польською мовою перекладається як місто Rzezszow.
Окрім того, варто наголосити на тому, що в матеріалах справи наявний додаток №7 від 31.08.2021 року до Контракту поставки №ES2017/06/02-1 від 02.06.2017 року, в якому зазначено, що продавець та покупець погодили внести наступні зміни, зокрема, до п.3.1 згаданого контракту: поставка товарів здійснюється на умовах FCA місто Ряшів (Інкотермс 2010) замість первинної редакції поставка товарів здійснюється на умовах EXW місто Ряшів (Інкотермс 2010).
Наведені обставини вказують на те, що поставка товару відбувалась відповідно до умов контракту.
Відтак, такі мотиви спірного рішення спростовуються матеріалами справи.
Щодо твердження, що відповідно до п.3.3 зовнішньоекономічного контракту №ES2017/06/02-1 від 02.06.2017 року тара і упаковка не повертається і входить у вартість товару, але в товаросупровідних документах, зокрема, комерційному інвойсі від 03.10.2022 року №ES2022/10-189 відсутні дані щодо складових вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару.
Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32»,
Однак, у вказаній графі митної декларації ІМ40ДЕ №UA209170/2022/079504 позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару).
Наведене вказує на відсутність особливостей переміщення товару, визначених згаданим Класифікатором.
При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару інвойсами, наданими позивачем, не передбачалось.
Як передбачено пунктом 3.2 контракту поставки №ES2017/06/02-1 від 02.06.2017 року Продавець зобов`язаний поставити товар в упаковці, що відповідає характеру товару, що поставляється та забезпечує захист від пошкодження протягом транспортування.
Пунктом 3.3 вказаного контракту передбачено, що тара і упаковка не повертається і входить у вартість товару.
Суд звертає увагу, що умовами контракту не передбачено жодних спеціальних умов щодо пакування товару договором та інвойсами.
При цьому, відповідачем, у свою чергу, не надано докази на спростування наведених позивачем обставин.
Ці обставини вказують на відсутність будь-яких розбіжностей та, зокрема, на те, що вартість пакування товару входить до його вартості.
Щодо твердження, що транспортні послуги відповідно до наданих транспортних (перевізних) документів, а саме: рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.10.2022 року №2934 та заявка на транспортно-експедиційні послуги №2923 від 01.10.2022 року надавалися ПП Авант-Т, проте в CMR від 19.09.2022 року №б/н в графі 16 зазначений перевізник «Prymula», однак жодних договорів між зазначеними суб`єктами до митного оформлення не надавалось.
В матеріалах справи наявний договір про надання експедиційно-транспортних послуг №061117/1 від 06.11.2017 року, укладений між позивачем (замовник) та ПП «Аван-т» (експедитор).
Зазначений договір надавався також і контролюючому органу, що сторонами не заперечується.
Пунктом 1.2 згаданого договору передбачено, що експедитор надає послуги по по пошуку і підбору транспортних організацій, власників транспорту чи їхніх довірених осіб, тобто, організовує перевезення найманим вантажним транспортом, довіреною особою власника якого він є.
Із наведеного пункту вбачається, що ПП Авант-Т як експедитор не має власних транспортних засобів та залучає інших перевізників для виконання зобов`язань перед позивачем.
При цьому, можливість залучення інших перевізників для здійснення перевезень передбачено умовами договору та не суперечить чинному законодавству.
Більше того, у заявці на транспортно-експедиційні послуги №2934 від 01.10.2022 та у міжнародно-транспортній накладній CMR від 03.10.2022 року зазначено однаковий реєстраційний номер транспортного засобу та причіпа ( НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ).
Відтак, такі посилання відповідача не беруться судом до уваги.
Щодо посилань на закінчення терміну дії контракту №ES2017/06/02-1 від 02.06.2017 року та неподання інших додатків до контракту про продовження його терміну.
Суд звертає увагу, що відповідно до п.12.1 вказаного контракту він укладений з моменту підписання і діє до 01.06.2019 року.
У додатку №4 від 01.06.2019 року п.12.2 контракту викладено у наступній редакції: у випадку, якщо сторони після закінчення терміну дії контракту не заключили новий контракт і продовжили відносини, дія контракту автоматично продовжується на два роки.
При цьому, п.12.2 у первинній редакції контракту викладено у такому вигляді: у випадку, якщо сторони після закінчення терміну дії контракту не заключили новий контракт і продовжили відносини, дія контракту автоматично продовжується на наступний період.
Враховуючи наявність обох цих варіантів викладення пункту 12.2 контракту №ES2017/06/02-1, можна зробити висновок, що у зв`язку з відсутністю будь-яких інших договорів між позивачем та Storm-Group Sp.z.o.o, дія останнього продовжувалась автоматично на наступний період.
Окрім того, варто зазначити, наведена обставина, на яку посилається контролюючий орган, жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
Щодо твердження відповідача, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.
Суд звертає увагу, що матеріали справи та подані позивачем контролюючому органу документи (копія контракту №ES2017/06/02-1 від 02.06.2017 року; додатки до вказаного контракту; копія інвойсу від 03.10.2022 року; копія CMR від 03.10.2022 року; рахунок-фактура №2934 від 01.10.2022 року; відповідні прайс-листи та каталоги; платіжні інструкції №141 від 18.10.2022 року, №24 від 17.10.2022 року) у повній мірі дозволяли відповідачу встановити вартість імпортованого позивачем товару.
Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).
При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».
У спірних правовідносинах встановлені факти спростовують викладені відповідачем посилання, які викликали у нього сумніви та породили зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.
При цьому, зі змісту оскаржуваного позивачем рішення не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи помилковим.
Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновків, що вказані документи містять достатньо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни.
Щодо визначення митної вартості за методом 2б, тобто, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Як передбачено пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».
Однак, оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.
Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за другорядним методом 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування його є підставними та підлягають задоволенню.
Щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.10.2022 року за №UA209170/2022/001394.
У постанові від 23.07.2021 року у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».
Відтак, беручи до уваги вказані висновки, адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.
При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.
З огляду на викладене, оскаржувані рішення та картка відмови відповідача не відповідають критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.
Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України, №UA209000/2022/900122/2 від 10.10.2022 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення за №UA209170/2022/001394 від 10.10.2022 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 04 липня 2023 року.

Суддя Мартинюк В.Я.