Справа № 800/283/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

4 липня 2023 року

м. Київ

Справа № 800/283/17

Провадження № 11-98зва23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Катеринчук Л. Й., Кишакевича Л. Ю., Кравченка С. І., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Ситнік О. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Чумаченко Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Рохманов Сергій Іванович, про відвід судді Великої Палати Верховного СудуПрокопенка О. Б. від участі в розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень у справі за позовом ОСОБА_2 до Президента України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання незаконним і скасування Указу Президента України від 13 квітня 2016 року № 142/2016 «Про скасування рішення голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області»,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду зпозовом, у якому просила визнати незаконним і скасувати Указ Президента України від 13 квітня 2016 року № 142/2016 (далі - Указ), яким скасовано розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Первомайська РДА) від 12 жовтня 2012 року № 470-р про зарахування земельної ділянки загальною площею 1553,97 га в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області до земель запасу державної власності.

За клопотанням ОСОБА_1 . Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 жовтня 2017 року залучив останню до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 3 травня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Постановою від 14 травня 2019 року Велика Палата Верховного Суду задовольнила апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасувала рішення Верховного Суду від 3 травня 2018 року та ухвалила нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , визнавши незаконним і скасувавши Указ.

У березні 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 3 травня 2018 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС).

У ході розгляду заяви Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, на яке послалася ОСОБА_1 , не могло слугувати підставою для перегляду постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в цій справі за виключними обставинами, і ухвалою від 2 вересня 2020 року закрила як відкрите помилково провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами згаданої постанови.

20 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - Рохманов С. І. подав до Великої Палати Верховного Суду заяву про перегляд її постанови від 14 травня 2019 року відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС за нововиявленими обставинами, а саме у зв`язку з наявністю істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Рохманов С. І. заявив відвід судді Великої Палати Верховного Суду Прокопенку О. Б. від участі в розгляді заяви про перегляд судових рішень у цій справі за нововиявленими обставинами.

З посиланням на пункти 2,4 частини першої статті 36 КАС Рохманов С. І. вважає, що є обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, якому він заявив відвід, а також вказують на заінтересованість цього судді в результаті розгляду справи.

На переконання Рохманова С. І. , суддя Прокопенко О. Б. не може брати участь у розгляді цієї заяви, оскільки всупереч передбаченій частиною шостою статті 37 КАС забороні повторної участі судді в розгляді адміністративної справи не заявив самовідвід та взяв участь у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року, при прийнятті якої був суддею-доповідачем (брав участь у вирішенні цієї справи в суді апеляційної інстанції).

Крім невиконання, як стверджує заявник, суддею Прокопенком О. Б. імперативних приписів КАС щодо відводів та самовідводів, сумніви в неупередженості цього судді РохмановС. І.обґрунтовує посиланням на порушення інших вимог процесуального закону, допущені суддею у складі колегії суддів Великої Палати Верховного Суду під час розгляду цієї адміністративної справи.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений статтею 40 КАС, за правилами частини сьомої якої питання про відвід судді Великої Палати не підлягає передачі на розгляд іншому судді та розглядається Великою Палатою.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (частина одинадцята статті 40 КАС).

Велика Палата Верховного Суду перевірила доводи адвоката Рохманова С. І., які він висловив на обґрунтування заяви про відвід судді Прокопенка О. Б.,і вважає, що нема підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Не без того, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС, яка визначає випадки, за якихповторна участь судді в розгляді адміністративної справи є недопустимою.

З огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1-3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді представник ОСОБА_1посилається на приписи статті 36 КАС, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань - прямих чи непрямих з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) слід визначатиокремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, Велика Палата Верховного Суду також бере до уваги те, що, крім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу саме по собі не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Посилання адвоката Рохманова С. І.на упередженість, необ`єктивністьсуддіПрокопенка О. Б. при розгляді цієї справи та його заінтересованість у результаті її розгляду не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, позаяк вони ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивному розумінні положень національного законодавства.

З предмета і меж перегляду в цій справі не можна простежити будь-яку залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано ілюстрував би упередженість,необ`єктивністьчи заінтересованість у результаті розгляду справи судді, якому заявлено відвід.

Велика Палата Верховного Судузауважує, що за частиною четвертою статті 36 КАС незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, наведені представником ОСОБА_1 обставини на обґрунтування заяви про відвід судді Великої Палати Верховного Суду не містять об`єктивно спроможних підстав, які б у розумінні пунктів 2,4 частини першої статті 36 КАС зумовлювали відведення названого судді Великої Палати Верховного Суду від розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень у справі № 800/283/17.

Ураховуючи наведене, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 119, 243, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Рохманов Сергій Іванович, про відвід судді Великої Палати Верховного СудуПрокопенка О. Б. від участі в розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень у справі за позовом ОСОБА_2 до Президента України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання незаконним і скасування Указу Президента України від 13 квітня 2016 року № 142/2016 «Про скасування рішення голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області».

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: Ю. Л. Власов С. Ю. Мартєв
М. І. Гриців К. М. Пільков
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач
Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук
С. І. Кравченко В. Ю. Уркевич
Г. Р. Крет Є. А. Усенко
Л. М. Лобойко Т. А. Чумаченко