Справа № 160/9415/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2023 року Справа № 160/9415/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛ ЮНІОН» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, -
04 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛ ЮНІОН» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці з вимогами:
- визнати протиправним рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110150/2023/000024/2 від 28.03.2023 р.;
- визнати протиправним рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110150/2023/000029/2 від 10.04.2023 р.;
- визнати протиправним вішення Дніпровської митниці про коригування вартості товарів № UA110150/2023/000027/2 від 05.04.2023 р.;
- визнати протиправною картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000074;
- визнати протиправною картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000082;
- визнати протиправною картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000091.
Ухвалою суду від 09.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
23.05.2023 року відповідачем надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що при перевірці поданих ТОВ «СОЛ ЮНІОН» митних декларацій, а також документів, долучених до декларацій, митним органом здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, та встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме: до митного оформлення надано сертифікат якості (здоров`я) від 17.03.2023 р., виданий продавцем «ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S.» (Туреччина) та інформаційний лист від 20.12.2022 р. від продавця, в якому повідомлено, що товар індійського походження та компанія «ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S.» є лідером у виробництві, переробці та експорті зерна і т.д. При цьому, надані до митного оформлення документи не містять відомості щодо торгівельної марки заявленого товару. Таким чином, заявлені декларантом відомості щодо виробника товару та характер зовнішньоекономічної угоди не підтверджено документально, що впливає на вартість оцінюваного товару. Документально підтверджених відомостей щодо наявності виробничих потужностей ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S. в Індії до митного оформлення не надано, що ставить під сумнів характер зовнішньоекономічної угоди. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано. Заявлення лише суми витрат на транспортування без документального підтвердження понесення їх саме в такому розмірі, не підтверджує складові митної вартості, а тому заявлено декларантом не в повному обсязі відомості стосовно розміру митної вартості товару.
29.05.2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що позивачем під час митного оформлення було надано повний та достатній пакет документів, підтверджуючих якість товару; доводи з приводу надання документів щодо наявності виробничих потужностей турецької компанії ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S. в Індії є безпідставними, оскільки такі документи не впливають на визначення митної вартості товару; наданими документами підтверджені всі понесені позивачем транспортно-експедиційні витрати.
05.06.2023 року відповідачем подано до суду заперечення, в яких вказано, що відповідно до пункту 1.2 контракту від 22.09.2022 р. № 22/09/22-1 визначено перелік відвантажувальних документів, серед яких вказано: експортна митна декларація продавця, яка не надана; відповідно до пункту 1.2 контракту від 22.09.2022 р. № 22/09/22-1 визначено перелік відвантажувальних документів, серед яких вказано: сертифікат якості, виписаний виробником товару, який не надано. Також наведено доводи, аналогічні доводам відзиву на позов.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що компанією ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S., Туреччина, (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛ ЮНІОН» (покупець) укладено контракт № 22/09/22-1 від 22.09.2022 року на поставку товару, узгодженого сторонами у відповідній специфікації.
Пунктом 2.2 контракту визначено: кількість, асортимент, фасовка і вартість товару, а також; строки поставки товару визначаються та узгоджуються сторонами у відповідній специфікації на кожну партію товару, що є невід`ємною частиною цього контракту.
Ціна за одиницю товару розуміється на умовах «FCA», що включає витрати на митну експерту очистку товару, тару, упаковку, маркування, завантаження на транспортний засіб покупця, виписку міжнародної товарно-транспортної накладної на ім`я покупця, сертифікації, отримання продавцем ліцензій або будь-яких інших дозволів, необхідних для експорту товару за цим контрактом, надання відвантажувальних документів на товар, а також документів для здійснення імпортного оформлення (пункт 3.2 контракту).
Ціна на кожну партію товару вказана в специфікації на кожну окрему партію товару (пункт 3.5 контракту).
Відповідно до пункту 4.1 контракту, товар за цим контрактом поставляється автомобільним транспортом на умовах «FCA» згідно з правилами Міжнародної Торгівельної палати «Інкотермс 2010». За письмовим погодженням сторін, умови поставки товару можуть бути змінені.
З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем було подано відповідачу митні декларації:
Митна вартість товару ТОВ «СОЛ ЮНІОН» визначена за основним методом - за ціною договору.
Дніпровською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості:
Обставини прийняття вказаного рішення:
1. до митного контролю заявлено партію товару, імпортовану за угодою з виробником (код 4104 в гр. 44) від 22.09.2022 р. № 22/09/22-1 з компанією «ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S.». Згідно електронного інвойсу заявлено виробника товару «ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S.», країну виробництва та походження IN (Індія). Згідно пункту 1.2 контракту від 22.09.2022 р. № 22/09/22-1 визначено перелік відвантажувальних документів, серед яких вказано сертифікат якості, виписаний виробником товару, або інший узгоджений документ, що його заміняє. Проте до митного оформлення надано сертифікат якості (здоров`я), виданий продавцем «ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S.» (Туреччина) та інформаційний лист від 20.12.2022 р. від продавця, в якому повідомлено, що товар індійського походження та компанія «ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S.» є лідером у виробництві, переробці та експорті зерна і т.д. При цьому, надані до митного оформлення документи не містять відомості щодо торгівельної марки заявленого товару;
2. пунктом 1.2 контракту від 22.09.2022 р. № 22/09/22-1 передбачено надання експортної митної декларації продавця. Враховуючи умови поставки FCА, продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано;
3. відповідно до відомостей, наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах FCA Mercin (Туреччина), згідно Інкотермс. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), за терміном FCA покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару;
4. заявлення лише суми витрат на транспортування без документального підтвердження понесення їх саме в такому розмірі, не підтверджує складові митної вартості, а тому заявлено декларантом не в повному обсязі відомості стосовно розміру митної вартості товару;
5. у наданому декларантом фітосанітарному сертифікаті від 27.03.2023 р. № EC/TR B 0351881 зазначено найменування «white rice», відомості щодо типу товару (IR-64) відсутні (рішення № UA110150/2023/000029/2 від 10.04.2023 р.).
За наслідком прийняття рішень про коригування митної вартості товарів відповідачем відмовлено у прийнятті вказаних митних декларацій шляхом оформлення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000074, № UA110150/2023/000091 та № UA110150/2023/000082, відповідно.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає таке.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України № 689 від 11.09.2015 року затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
У випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Контроль за правильністю визначення митної вартості у випадках, передбачених абзацом першим, здійснюється посадовою особою, що здійснює такий контроль, за погодженням з керівником підрозділу митного оформлення (заступником керівника, старшим зміни). Відповідне погодження засвідчується шляхом проставлення підпису на роздрукованому переліку митних формальностей за митною декларацією, поряд з відомостями про виконання митної формальності за напрямком контролю митної вартості (п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій).
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно приписів 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, суд вказує, що між ТОВ «СОЛ ЮНІОН» (покупець) та ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S., Туреччина (продавець) укладено контракт № 22/09/22-1 від 22.09.2022 року на поставку товару, узгодженого сторонами у відповідній специфікації.
Згідно інвойсів, на підставі яких здійснено поставку товару, виробником товару є ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S.
Отже, сертифікати якості видані компанією ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S., яка і є виробником товару.
Щодо відсутності у довідках про транспортні витрати інформації щодо умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги), а також документального підтвердження понесення витрат саме в такому розмірі, і не підтвердження складових митної вартості суд вказує таке.
Як встановлено судом, під час митного оформлення товару позивачем було надано договори про транспортно-експедиційне обслуговування № 1477 від 16.03.2023 р., укладений з ПП «Евентус» (експедитор), № 1486 від 22.03.2023 р., укладений з ПП «Евентус» (експедитор), № 2022-1 від 09.01.2023 р., укладений з ФОП ОСОБА_1 (експедитор), № 4 від 24.03.2023 р., укладений з ФОП ОСОБА_1 (експедитор), договори-заяви про перевезення вантажу автомобільним транспортом, рахунки на оплату транспортних послуг, довідки про транспорті витрати на доставку вантажу.
Вказаними договорами про транспортно-експедиційне обслуговування визначено, що вартість ТЕО та інших послуг узгоджується сторонами в окремих заявках та може змінюватись виключно за двосторонньою згодою сторін.
Також ТОВ «СОЛ ЮНІОН» надано платіжні інструкції на підтвердження здійснення розрахунку з ПП «Евентус» та ФОП ОСОБА_1 за вказаними актами надання послуг.
Отже, наведені документи у повній мірі підтверджують вартість витрат з транспортування товару до кордону України.
За вказаних обставин суд відхиляє доводи відповідача щодо не підтвердження витрат на транспортування товару.
Щодо документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) суд вказує, що у предмет дослідження митного органу щодо оформлення товару при його ввозі на митну територію України не повинно входити обставини умови поставки товару до країни, яка є постачальником товару позивачу.
При цьому, при відправці товару на користь позивача, компанія ARBEL BAKLIYAT HUBUBAT SANAYI VE TICARET A.S. не оформляла окрему митну декларацію країни відправлення, оскільки спірний товар для постачальника є «транзитним» вантажем, і в розумінні законодавства останнього, оформлення окремої митної декларації на користь покупця не вимагається.
Тож, наведені доводи митного органу не свідчать про викривлення позивачем вартості товару або про те, що надані для митного оформлення документи мають розбіжності або неточності.
На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що надані позивачем документи повністю підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість.
Наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач (фітосанітарний сертифікат, експортна митна декларація продавця) не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.
Отже, у ході судового розгляду справи суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
Таким чином подані декларантом документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
На підставі встановлених судом обставини, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно проведено коригування митної вартості за рішеннями № UA110150/2023/000024/2 від 28.03.2023 р., № UA110150/2023/000029/2 від 10.04.2023 р. та
№ UA110150/2023/000027/2 від 05.04.2023 р.
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем протиправно, отже є такими, що підлягають скасуванню.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З огляду на викладене, доводи позивача є обґрунтованими, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛ ЮНІОН» підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 5492,28 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 6118 від 02.05.2023 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 5492,28 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
За змістом частин 4-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи заяву, суд виходить із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Судом встановлено, що професійну правничу допомогу позивачу було здійснено за договором про надання правової допомоги від 01.11.2022 року, укладеним між ТОВ «СОЛ ЮНІОН» та Адвокатським об`єднанням «Анастасії Дударенко» (виконавець).
Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги б/н від 01.11.2022 року виконавець приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань:
- складання претензій, звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;
- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних, і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);
- представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України. Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.
Пунктом 3.1 договору визначено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує виконавцю за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами з розрахунку 1000 грн за кожну годину роботи.
Пунктом 3.4 договору вказано, що сторони погодили, що розрахунки за даним договором проводяться з обов`язковим укладенням акту прийому передачі послуг з надання правової правничої допомоги.
Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі підтверджено, суд дійшов висновку про наявність підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110150/2023/000024/2 від 28.03.2023 р., № UA110150/2023/000029/2 від 10.04.2023 р. і № UA110150/2023/000027/2 від 05.04.2023 р. та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2023/000074, № UA110150/2023/000082 і № UA110150/2023/000091.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 липня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков