Справа № 480/5739/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2023 року Справа № 480/5739/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5739/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет" до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет" (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Сумській області, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність видачі податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, що не оформлені у відповідності до норм діючого законодавства. Зокрема, позивач звертає увагу суду на те, що Акт перевірки було складено не у присутності посадових осіб ТОВ «Амбар-Маркет» та поза межами ТОВ «Амбар Маркет». Підписати акт перевірки ані посадовим осіб, ані особі, що була відповідальна за проведення розрахунку, запропоновано не було. Отже, на переконання відповідача, акт перевірки укладено з суттєвими порушеннями ст. 81 Податкового кодексу України, а саме: - в акті перевірки взагалі не зазначено обов`язкові реквізити - повноваження та паспортні дані посадових осіб, що перевірялись; - акт не підписано посадовими особами підприємства; - жодних застережень щодо відсутності посадових осіб під час проведення фактичної перевірки акт перевірки не містить; - акт не містить жодних застережень щодо відмови посадових осіб від підпису в акті перевірки.
Так, за висновками відповідача, позивачем невірно було зазначено найменування підакцизного товару згідно з УКТ ЗЕД враховуючи, що продана позивачем продукція віднесена саме до категорії "вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані)...", які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу «гриб», що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вуглецю у розчині на рівні не менше 1 бар при температурі 20° Є у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75 л.
Обґрунтовуючи свою позицію, позивач вказує на те, що Закон України Про Митний тариф України» 4 червня 2020 року № 674-ІХ, визначає для вин ігристих один код 204 10 98 00.
Законом України «Про виноград та виноградне вино» від 16 червня 2005 року № 2662-ІУ, розрізняється визначення:
вино ігристе, як - вино, піняста властивість якого набута внаслідок його насичення діоксидом вуглецю ендогенного походження, що утворюється під час бродіння сусла або вторинного бродіння виноматеріалів у герметично закритих посудинах Пункт 18 статті 1 Закону\
шампанське України - біле ігристе вино, виготовлене шляхом його насичення діоксидом вуглецю ендогенного походження при вторинному бродінні шампанських виноматеріалів з використанням сахарози в герметично закритих ємностях міцністю не нижче 10,5 відсотка об`ємних одиниць. При здійсненні процесу шампанізації в пляшках з наступною трирічною витримкою ігристе вино має назву "Шампанське України класичне" (Пункт 19 статті 1 Закону).
Таким чином, позивач звертає увагу суду на те, що вино ігристе і Шампанське України, є різними термінами, що визначаються різне найменування вина, як товару .
Крім того, просить суд врахувати, що виготовлення вина ігристого та Шампанського України регулюються різні Державні стандарти. Так, ДСТУ 4800:200 регулює технічні умови для виробництва Шампанського України, а ДСТУ 4807:2007 регулює технічні умови для виробництва вина ігристого.
Крім цього, позивач звертає увагу суду на те, що в акті перевірки зазначено наступне - Підприємством було реалізовано наступні товари:
Отже, позивач просить суд взяти до уваги, що в акті перевірки, в додатку №1 (а.с.16) чітко зазначено, що чеки містять код УКТЗЕД, назву товару, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер).
Чек містить назву товару, які чітко відображають споживчі ознаки товару і однозначно його ідентифікують як Шампанське України, що на переконання позивача свідчить про відсутність порушень п. 11 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Отже, на переконання позивача, вищезазначені обставини свідчать про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою суду 05.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час проведеної фактичної перевірки було встановлено факти продажу товарів через реєстратори розрахункових операцій, без використання режиму попереднього програмування (невірно зазначено найменування товару) , що є порушенням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Відповідач просить суд врахувати, що після дослідження наданих до перевірки документів 23.02.2022 та необхідності звірки отриманих даних, згідно інформаційних баз ДПС (зокрема щодо оформлення трудових відносин та подання відповідних повідомлень про прийняття на роботу найманих працівників), представнику ТОВ «Амбар-Маркет» було запропоновано з`явитися для підписання матеріалів до ГУ ДПС у Сумській області в межах регламенту робочого часу контролюючого органу. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України матеріали проведеної перевірки були зареєстровані в ГУ ДПС у Сумській області 27.05.2022 за №1060/18/19/РРО/40077640 після набуттям чинності (27.05.2022) Закону України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» та направлені за юридичною (податковою) адресою підприємства згідно супровідного листа від 30.05.2022 №2216/6/18-28-07-06-05, що, на переконання відповідача, не суперечить вимогам абзацу четвертого пункту 86.5 статті 86 Кодексу (один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції).
При цьому, відповідач зазначає, що згідно з пунктом 86.6 статті 86 Кодексу відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов"язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
28.09.2022р. позивачем було подано до суду відповідь на відзив в якому позивач зазначає про безпідставність та протиправність позиції відповідача та просить суд врахувати, що у відзиві на позов Відповідач зазначає, що представника Позивача не з`явились на підписання акту перевірки 23.02.2022 р. об 17-00. Однак, жодні докази такого повідомлення в матеріалах справи відсутні. Позивач зазначає, що строк перевірки було встановлено 10 діб від дати початку перевірки - 23.02.2022р. При цьому, жодної інформації, що перевірку було закінчено в день її початку Позивач не мав. Отже, акт перевірки було складено не у присутності посадових осіб ТОВ «Амбар-Маркет» та поза межами ТОВ «Амбар Маркет». Підписати акт перевірки ані посадовим осіб, ані особі, що була відповідальна за проведення розрахунку, запропоновано не було. Отже, на переконання позивача, акт перевірки укладено з суттєвими порушеннями ст. 81 Податкового кодексу України.
Інші доводи відповідач позивач також вважає необґрунтованими.
17.10.2022р. від відповідача надійшло заперечення в якому, зокрема зазначає, що ТОВ «Амбар-Маркет» акт перевірки був отриманий 02.06.2022 р. про свідчить дата та підпис на корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
27.10.2022р. від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви в яких позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
За результатами фактичної перевірки складено акт від 27.05.2022 за №1060/18/19/РРО/40077640. Фактичною перевіркою встановлено п о р у ш е н н я п. 11 ст. З Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (з наступними змінами та доповненнями) в частині проведення розрахункових операції через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму програмування щодо фактичного зазначення найменування реалізованих підакцизних товарів у фіскальних касових чеках.
ТОВ «Амбар-Маркет» акт перевірки був отриманий 02.06.2022 р. про свідчить дата та підпис на корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (докази отримання додано відповідачем до відзиву).
Незгода позивача із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до Сумського окружного адміністративного суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Водночас згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом відповідних документів.
Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
При цьому податковий орган у матеріалах фактичної перевірки посилався на вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (з наступними змінами та доповненнями), що на переконання відповідача також свідчить про наявні порушення з боку позивача у частині невірного зазначення найменування підакцизного товару згідно з УКТ ЗЕД враховуючи, що за вказаними кодами 2204 10, 2204 21 06 00, 2204 21 07 00. 2204 21 08 00. 2204 21 09 00, 2204 29 10 00, 2205 10 10 00, 2205 90 10 00, 2206 00 39 00 до такої продукції віднесено саме вина ігристі та вина газовані, зброджені напої, вина (напої) ароматизовані ігристі (газовані), фактична міцність яких вища за 1.2 відсотка об`ємних одиниць етилового спирту, але не вища за 15 відсотків об`ємних одиниць етилового спирту, за умови, що етиловий спирт, який міститься у готовому продукті, має повністю ферментне (ендогенне) походження, які розливаються у пляшки, закорковані спеціальними пробками для таких напоїв типу «гриб», що утримуються на місці за допомогою стяжок або застібок, та/або мають надмірний тиск, спричинений наявністю діоксиду вуглецю у розчині на рівні не менше 1 бар при температурі 20° Є у скляній тарі місткістю 0,7 л та 0,75 л.
Отже, з урахуванням викладеного, та з посиланням на положення пункту 7 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яким передбачено, що у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідача до позивача була застосована фінансова санкція у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17,00 гри. (н.м.д.) х 300 (розмір санкції) = 5 100,00 гривень).
Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції чинній на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.
Як свідчить з матеріалів справи, перевіркою було встановлено, що підприємством було реалізовано наступні товари:
Отже, в акті перевірки, в додатку №1 (а.с.16) чітко зазначено, що чек містить код УКТЗЕД, назва товару, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер).
В якості норм права, що порушено, ГУ ДПС у Сумській області цитує Постанову Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008 року Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, яка видана на виконання частини десятої статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та містить посилання на опис товару.
При цьому, ГУ ДПС у Сумській області фактично прирівнює опис товару до його назви, а сама постанову КМУ, яку цитує ГУ ДПС у Сумській області взагалі не містить визначення - найменування товарів.
Крім того, ГУ ДПС у Сумській області, посилається на встановлення назв товарів Законом України «Про митний тариф».
Однак, наведений закон встановлює ставки загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідне з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів. В наведеному законі назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.
Отже, норми права на які посилається ГУ ДПС у Сумській області взагалі не містять визначення терміну найменування товару.
Разом з тим, спеціальною нормою права - наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016,року Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), який видано з метою виконання вимог Податкового кодексу України, п. 11 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та удосконалення нормативно-правових актів, пов`язаних із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, визначено термін назва товару (послуги), як слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу СГ.
Отже, норми Закону У країни «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не містять взагалі вимог для ототожнення назви товару в чеку класифікатору товарів по УКТ ЗЕД.
Пунктом 7 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД.
Тобто відповідальність, відповідно до вказаної статті Закону передбачена саме за проведення розрахункових операцій взагалі без використання режиму попереднього програмування.
Натомість, як встановлено судом, позивач виконав попереднє програмування найменування товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.
При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що позиція відповідача фактично полягає у тому, що алкогольні напої в Україні, зокрема під назвою (найменуванням) «шампанське» повинно та має називатися «ігристим вином» відповідно до кодів класифікації зовнішньоекономічної діяльності. Однак, такі твердження не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій до позивача, оскільки за змістом акту фактичної перевірки йдеться фактично про помилковість зазначення підприємством назви одиниці товару в порушення п. 11 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послу».
Разом з тим, з аналізу вказаних вище норм вбачається можливість застосування до платника відповідальності виключно у разі проведення ним розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
При цьому, вказані норми не передбачають можливості застосування контролюючим органом відповідальності до платника податків внаслідок використання останнім при реалізації товару режиму програмування найменування такого підакцизного товару із зазначенням невірної назви товару, що мало місце в даному випадку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та притягнення позивача до відповідальності, адже в його діях відсутнє порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Доводи позивача стосовно недоліків у Акті перевірки судом не приймаються, оскільки за висновком Верховного Суду (Постанова від 25.04.2023р., справа №520/3328/2020), акт перевірки це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили. Тому до акту можуть пред`являти лише ті вимоги, що стосуються доказів. Оцінку акту перевірки, в тому числі й оцінку дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, суд може надати при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту. Водночас саме по собі порушення порядку оформлення акту перевірки у частині обов`язку підписання перевіряючими особами, не може бути підставою для скасування ППР, прийнятого на підставі не підписаного одним із перевіряючих акту перевірки. Але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролерів. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді. Якщо спірне рішення контролери прийняли у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовують відповідні санкції та їх розмір), таке рішення суд може визнати правомірним. Навіть якщо не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного ППР.
У підсумку ВС зазначив, що суди дійшли правильного висновку вказані дефекти акту перевірки та ППР не можуть бути достатньою підставою для визнання акту перевірки недопустимим доказом та, відповідно, протиправним ППР.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар-Маркет" до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець