Справа № 160/3255/22
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2023 рокуСправа № 160/3255/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
1. 11.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 21.11.2017 по 02.04.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 21.11.2017 по 02.04.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
2. Ухвалою суду від 16.02.2022 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
3. 17.02.2022 позивачем на виконання вимог суду подано заяву про усунення недоліків із виправленим адміністративним позовом, у якому заявлені позовні вимоги про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 21.11.2017 по 02.04.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 21.11.2017 по 02.04.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
4. Ухвалою від 22.02.2022 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті спору, витребувано докази у позивача та відповідача.
5. 12.05.2022 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
6. Ухвалою суду від 07.07.2022:
- витребувано у позивача: усі наявні докази на підтвердження наявності статусу учасника бойових дій у період з 2017 рік по 2019 рік, у тому числі копію відповідного посвідчення;
- витребувано у відповідача: копії наказів про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини та виключення зі списків особового складу, пояснення із підтверджуючими доказами щодо набуття позивачем статусу учасника бойових дій;
- заяву військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі задоволено;
- зупинено провадження в адміністративній справі № 160/3255/22 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.
7. 26.05.2023 відповідачем надані до суду витребувані докази, зокрема, витяги з наказів про зарахування та виключення позивача зі складу особової частини.
8. Ухвалою суду поновлено провадження у справі.
9. Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та є учасником бойових дій, у зв`язку із чим відповідно до частини дванадцятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком на 14 календарних днів на рік.
10. У період з 21.11.2017 по 02.04.2019 додаткова відпустка позивачу як учаснику бойових дій не надавалась, при виключенні зі списків особового складу військової частини відповідачем протиправно не була виплачена грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
11. Про порушення своїх прав позивач дізнався наприкінці грудня 2021 року, вважає оскаржувану бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
12. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що позивач у якості доказу в обґрунтування позовних вимог надав копію посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.07.2021, тобто статус учасника бойових дій позивач набув саме у 2021 році, що унеможливлює задоволення позовних вимог за період з 21.11.2017 по 02.04.2019.
13. При звільненні з військової служби грошова компенсація за ненадані під час особливого періоду дні додаткових відпусток військовослужбовцям учасникам бойових дій не виплачується.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
15. Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.01.2019 № 20 (пункт 5): прапорщика ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 21.01.2019 № 6-РС на посаду водія першого автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ), з 28.01.2019 зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважати таким, що з 28.01.2019 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2640 грн на місяць, шпк «солдат».
16. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2019 № 68 (пункт 5): військовослужбовця військової служби за контрактом прапорщика ОСОБА_1 , водія першого автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.02.2019 № 8-РС, у запас за пунктом 5 підпункту «в» (досягнення граничного віку перебування на військовій службі) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав з 02.04.2019; з 02.04.2019 виключити із списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Новокодацького ТРЦ та СП Дніпропетровської області.
17. ОСОБА_1 30.07.2021 видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого позивач є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, посвідчення видано безстроково.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
19. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
20. Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
21. Статтею 4 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 № 504/96-ВР (далі Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
22. Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
23. Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
24. У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
25. Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
26. Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
27. Згідно із пунктом 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
28. Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
29. Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби врегульована розділом XXXІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).
30. Згідно із пунктом 3 Порядку № 260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
31. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
32. При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня. Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.
33. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення (пункт 3 Порядку № 260).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
34. Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової відпуски.
35. Однак, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку військовослужбовець набув за період проходження ним військової служби.
36. Водночас, у разі невикористання додаткової відпустки протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
37. Припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону № 2011-XII у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо.
38. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-XII, пунктом 8 статті 10-1 Закону № 2011-XII, статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР.
39. Крім того, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку № 260, у рік звільнення військовослужбовцям звільненим з військової служби виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
40. Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.
41. Однак, суд зазначає, що позивач заявив спір щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 21.11.2017 по 02.04.2019, однак доказів наявності у позивача статусу учасника бойових дій матеріали справи не містять, позивач таких підтверджуючих документів не надав.
42. Наявність у позивача посвідчення інваліди третьої групи надає право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, та не свідчить про надання йому статусу учасника бойових дій.
43. З урахуванням викладеного, суд зазначає про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
44. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
45. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
46. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) до військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_6 ; АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
47. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба