Справа № 360/441/23
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/441/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 28 квітня 2023 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.01.2022 № 59 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийняте за результатами розгляду заяви від 30.12.2021, зареєстровану за № 11314;

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності, записи про які внесені до дублікату трудової книжки (серія НОМЕР_1 від 13.07.2001), в тому числі: період роботи з 10.12.1988 по 19.02.1991; з 17.12.1991 по 25.12.1992; з 15.03.1993 по 23.01.1995;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу усі періоди трудової діяльності, записи про які внесені до дублікату трудової книжки (серія НОМЕР_1 від 13.07.2001), в тому числі: період роботи з 10.12.1988 по 19.02.1991; з 17.12.1991 по 25.12.1992; з 15.03.1993 по 23.01.1995;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву № 11314 від 30.12.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до страхового стажу усіх періодів трудової діяльності, записи про які внесені до дублікату трудової книжки (серія НОМЕР_1 від 13.07.2001), в тому числі: період роботи з 10.12.1988 по 19.02.1991; з 17.12.1991 по 25.12.1992; з 15.03.1993 по 23.01.1995, а також призначити, нарахувати і виплатити пенсію починаючи з 30.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог, що 30.12.2021 позивач звернулася до ПФУ з заявою № 11314 про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з усіма необхідними документами.

Листом ГУ ПФУ в Луганській області від 16.03.2023 № 1200-0211- 8/5142 надано інформацію на адвокатський запит, якою повідомлено про те, що 04.01.2022 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення № 59 про відмову в призначені пенсії, через відсутність необхідного страхового стажу 20 років згідно ст. 115 Закону. Страховий стаж складає 17 років 4 місяці 15 днів.

До страхового стажу не було зараховано період роботи: з 10.12.1988 по 19.02.1991, з 17.12.1991 по 25.12.1992, з 15.03.1993 р. по 23.01.1995.

Підставою не зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності, записи про які внесені до дублікату трудової книжки, є те, що на титульній сторінці дублікату зазначена дата заповнення 13.07.2001, тоді як період роботи ОСОБА_1 на підприємстві, яким заповнено дублікат трудової книжки, розпочато з 10.12.1988, що не відповідає вимогам розділу 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

З вищевказаними висновками відповідача у справі позивач не згодна, вважаю рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за п. 4 ст. 115 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та дії щодо не зарахування до стажу вищевказаних періодів роботи є протиправним, та таким, що порушує права та законні інтереси.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивачка завернулась до органів Фонду щодо призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно наданих до заяви документів, страховий стаж особи становить 17 років 4 місяці 15 днів. За доданими документами до страхового стажу не враховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки заявником надано дублікат.

Враховуючи вищевикладене, Позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (20 років).

Просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Інших заяв по суті від сторін не надходило.

Ухвалою суду від 02.05.2023 позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.05.2023 заяву про поновлення строку звернення до суду задоволено; визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити пропущений строк звернення з цим позовом до адміністративного суду; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у цій справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 19.06.2023 повторно зобов`язано відповідача надати витребувані докази у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) проходить військову службу з 18.06.2016 за контрактом та є учасником бойових дій, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 від 17.06.2016 та посвідченням серії НОМЕР_4 від 02.09.2016.

Згідно з дипломом серії НОМЕР_5 від 04.07.1987 позивач в 1984 році вступила до Старобільського медичного училища і в 1987 році закінчила повний курс по спеціальності медична сестра та рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 03.04.1987 присвоєно кваліфікацію медична сестра.

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 , дата заповнення 13.06.2001 (дублікат) позивач працювала (навчалась):

запис 1-2. 01.09.1984 04.07.1987 навчання в Старобільському медучилищу (диплом НОМЕР_5 );

Новоайдарська райлікарня:

запис 3. 06.08.1987 прийнята медсестрою дитячої консультації (наказ № 30к від 06.08.1987);

запис 4. 07.12.1988 звільнена за ст. 38 КЗпП України (наказ № 48 к від 01.12.1988);

Луганська обласна клінічна лікарня:

запис 5. 10.12.1988 прийнята на посаду палатної медсестри в проктологічне відділення (наказ № 242к від 08.12.1988);

запис 6. 19.02.1991 звільнена за ст. 38 КЗпП (наказ № 34к від 19.02.1991);

Луганський обласний клінічний онкологічний диспансер:

запис 7. 17.12.1991 прийнята на посаду медичної сестри палатної проктологічного відділення (наказ № 141-к від 13.12.1991);

запис 8. 25.12.1992 звільнена за ст. 38 КЗпП України (наказ № 174-к від 28.12.1992);

Луганська обласна клінічна психоневрологічна лікарня:

запис 9. 15.03.1993 прийнята палатною медсестрою у відділення № 4 (наказ № 38к від 15.03.1993);

запис 10. 23.01.1995 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ № 14к від 23.01.1995);

Луганський обласний клінічний онкологічний диспансер:

запис 11. 15.01.1996 прийнята на посаду медичної сестри палатної торакального відділення № 1 (наказ № 8-к від 15.01.1996);

запис 12. 15.10.1999 звільнена за ст. 38 КЗпП України (наказ № 174-к від 15.10.1999)

Новоайдарський районний центр зайнятості:

запис 13. 16.01.2001 розпочата виплата допомоги по безробіттю (наказ № 777 від 16.10.2000);

запис 14. 14.07.2001 закінчена виплата допомоги по безробіттю (наказ № 777 від 16.10.2000);

ВАТ «Новоайдарська птахофабрика»:

запис 15. 13.11.2002 прийнята на посаду скотарем бригади № 3 (наказ № 49к від 13.11.2002);

запис 16. 22.04.2003 звільнена за ст. 38 КЗпП України (наказ № 13к від 22.04.2003);

Новоайдарський навчально реабілітаційний центр:

запис 17. 01.06.2003 прийнята медсестрою до табору «Надія» на оздоровчий період (наказ № 1 від 01.06.2003);

запис 18. 01.07.2003 переведена до Новоайдарського НРУ медсестрою лікувальної фізкультури (наказ № 13 від 07.07.2003);

запис 19. 05.10.2005 звільнена за угодою сторін (ст. 36 п. 1 КЗпП України) (наказ № 55 від 05.10.2005);

Міністерство охорони здоров`я України Дитячий кістково туберкульозний санаторій ім. професора О.О. Боброва:

запис 20. 12.10.2005 прийнята на посаду палатної медсестри на 1 ставку (наказ № 101-к від 11.10.2005);

запис 21. 10.11.2005 звільнена за власним бажанням (наказ № 107-к від 10.11.2005);

запис 22. 26.05.2006 прийнята на ЗАО АПП «Редан» мийницею обладнання тимчасово (розпор. № 8-к від 26.05.2006);

запис 23. 21.06.2006 звільнена відповідно ст. 38 КЗпП України (наказ № 13-к від 21.06.2006);

ЗАО «Готель «Ореанда»:

запис 24. 02.11.2008 прийнята на посаду прибиральниці службових приміщень служби готельного господарства (наказ № 112-к від 03.11.2008);

запис 25. 08.07.2009 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 79-к від 08.07.2009);

Новоайдарський РЦЗ:

запис 26. 01.11.2009 розпочато виплату ДБ (наказ № 091102 від 02.11.2009);

запис 27. 28.07.2010 припинена виплат ДБ (наказ № 100730 від 30.07.2010);

Приватне акціонерне товариство Сільськогосподарська виробнича фірма «Агротон»:

запис 28. 14.07.2015 прийнята до Новоайдарського переробного комплексу техніком лаборантом (наказ № 62-к від 14.07.2015);

запис 29. 14.08.2015 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ № 84-к від 14.08.2015);

Новоадарський РЦЗ:

запис 30. 14.12.2015 розпочато виплату допомогу по безробіттю (наказ НТ151214 від 14.12.2015).

Згідно з довідкою № 1702 від 07.07.2021 позивач перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_6 з 18.06.2016, наказ командира частини № 174 від 18.06.2016.

Відповідно до довідки № 1287 від 02.11.2021, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Новоайдарська багатопрофільна лікарня» Новоайдарської селищної ради, позивач працювала в Новоайдарській районній лікарні на посаді медична сестра дитячої консультації з 06.08.1987 (наказ № 30-ок від 06.08.1987) по 07.12.1988 (наказ № 48-к від 01.12.1988).

Згідно з довідками № 1/839 від 20.10.2021 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та № 1/838 від 20.10.2021 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення позивач в період з 18.06.2016 по 31.10.2016, з 29.03.2017 по 11.08.2017, з 02.09.2017 по 20.10.2017, з 16.03.2018 по 30.04.2018, з 30.04.2018 по 20.06.2018, з 06.07.2018 по 03.09.2018, з 06.09.2018 по 20.10.2018, з 02.04.2019 по 01.08.2019, з 16.08.2019 по 17.10.2019, з 29.05.2020 по 25.04.2021 брала участь здійснені відповідних заходів, що підтверджується витягами з наказів від 21.06.2016 № 175, від 14.11.2016 № 323, від 19.04.2017 № 108, від 14.09.2017 № 247, від 12.10.2017 № 269, від 22.11.2017 № 307, від 26.03.2018 № 86, від 27.04.2018 № 118, від 10.05.2018 № 2, від 09.07.2018 № 53, від 23.07.2018 № 65, від 02.10.2018 № 128, від 23.10.2018 № 147, від 09.04.2019 № 85, від 19.08.2019 № 201, від 29.08.2019 № 210, від 01.11.2019 № 265, від 16.07.2020 № 171 та від 30.04.2021 № 121.

Відповідно до довідки № 285 від 16.12.2021, виданої Новоайдарським районним центром зайнятості, позивач перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю в періоди: з 16.01.2001 до 14.07.2001 та з 14.12.2015 до 17.06.2016.

Згідно з розрахунком стажу позивачу станом на 30.12.2021 зараховано 17 років 04 місяці 15 днів, з яких: з 01.09.1984 до 03.04.1987 (навчання у вищих/середн. НЗ, 02 роки 07 місяців 03 дні), з 06.08.1987 до 07.12.1988 (01 рік 04 місяці 02 дні), з 01.01.1998 до 30.06.1998 (00 років 06 місяців 00 днів), з 01.08.1998 до 31.10.1999 (01 рік 03 місяці 00 днів), з 01.12.1999 до 31.12.1999 (00 років 01 місяць 00 днів), з 16.01.2001 до 14.07.2001 (безробіття, 00 років 05 місяців 29 днів), з 22.07.2001 до 05.08.2001 (00 років 00 місяців 14 днів), з 01.01.2002 до 14.05.2002 (00 років 04 місяці 14 днів), з 20.06.2002 до 07.08.2002 (00 років 01 місяць 18 днів), з 13.11.2002 до 22.04.2003 (00 років 05 місяців 10 днів), з 01.06.2003 до 31.12.2003 (00 років 07 місяців 00 років), з 01.01.2004 до 30.06.2005 (01 рік 05 місяців 07 днів), з 01.07.2005 до 31.08.2005 (00 років 02 місяці 00 днів), з 01.09.2005 до 05.10.2005 (00 років 02 місяці 00 років), з 12.10.2005 до 10.11.2005 (00 років 01 місяць 13 днів), з 21.04.2006 до 06.05.2006 (00 років 01 місяць 10 днів), з 27.05.2006 до 21.06.2006 (00 років 01 місяць 06 днів), з 28.07.2006 до 31.07.2006 (00 років 00 місяців 06 днів), з 17.08.2006 до 04.09.2006 (00 років 00 місяців 09 днів), з 01.03.2007 до 03.03.2007 (00 років 00 місяців 05 днів), з 29.05.2007 до 01.06.2007 (00 років 00 місяців 05 днів), з 20.03.2008 до 31.05.2008 (00 років 01 місяць 00 днів), з 01.07.2008 до 27.08.2008 (00 років 00 місяців 26 днів), з 02.11.2008 до 08.07.2009 (00 років 08 місяців 27 днів), з 28.08.2009 до 31.08.2009 (00 років 00 місяців 08 днів), 27.09.2009 до 06.10.2009 (00 років 00 місяців 19 днів), з 01.11.2009 до 28.07.2010 (безробіття, 00 років 08 місяців 29 днів), з 01.09.2010 до 30.09.2010 (00 років 00 місяців 00 днів), з 01.06.2011 до 01.06.2011 (00 років 00 місяців 01 день), з 01.04.2012 до 08.04.2012 (00 років 00 місяців 11 днів), з 01.07.2012 до 04.07.2012 (00 років 00 місяців 09 днів), з 29.03.2013 до 31.03.2013 (00 років 00 місяців 06 днів), з 22.04.2013 до 30.04.2013 (00 років 00 місяців 04 дні), з 26.05.2013 до 31.05.2013 (00 років 00 місяців 03 дні), з 30.06.2013 до. 30.06.2013 (00 років 00 місяців 02 дні), з 16.07.2013 до 22.08.2013 (00 років 01 місяць 21 день), з 01.10.2013 до 11.10.2013 (00 років 00 місяців 11 днів), з 01.03.2014 до 31.03.2014 (00 років 00 місяців 04 дні), з 01.08.2014 до 31.08.2014 (00 років 00 місяців 14 днів), з 01.07.2015 до. 14.08.2015 (00 років 02 місяці 00 днів), з 01.10.2015 до 02.10.2015 (00 років 00 місяців 14 днів), 01.12.2015 до 02.12.2015 (00 років 00 місяців 26 днів), з 14.12.2015 до 17.06.2016 (безробіття, 00 років 06 місяців 13 днів) та з 01.02.2017 до 30.09.2021 (04 роки 08. місяців 00 днів).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу за 1998 - 2022 роки за формою ОК-5 від 30.12.2021 за персоніфікованими відомостями номер облікової картки: НОМЕР_7 ПІБ ОСОБА_1 в Реєстрі застрахованих осіб наявні відомості про сплату страхових внесків за: січень червень 1998 року, серпень 1998 року - жовтень 1999 року, грудень 1999 року, квітень серпень 2001 року, січень липень 2002 року, червень 2003 року листопад 2005 року, січень листопад 2005 року, квітень вересень 2006 року, березень, травень, червень 2007 року, березень травень, липень, серпень, листопад, грудень 2008 року, січень жовтень 2009 року, квітень липень, вересень 2010 року, червень 2011 року, квітень, липень 2012 року, березень липень, жовтень 2013 року, березень, серпень 2014 року, липень, серпень, жовтень, грудень 2015 року, лютий, березень 2016 року, лютий 2017 року вересень 2021 року.

30.12.2021 позивач звернувся із заявою за призначенням/перерахунком пенсії за віком УБД, зареєстрована за номером 11314, до якої додано документи вказані в розписці повідомленні.

04.01.2022 відповідач рішенням про відмову в призначенні пенсії №59 відмовив у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з підстав не зарахування до страхового стажу періодів згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки заявником надано дублікат.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного Фонду України визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Отже, передумовою призначення пенсії на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV є наявність двох складових: віку особи та відповідного страхового стажу.

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Приписами частини другої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

На час надання позивачу статусу учасника бойових дій діяла наступна редакція пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту": військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо соціального захисту постраждалих учасників Революції Гідності та деяких інших осіб" від 22.05.2018 №2443-VIII, який набрав чинності 25 липня 2018 року, у Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в абзаці 1 пункту 19 статті 6 слова "та працівники" і "працівники" виключено.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 29.09.2020 у справі № 263/14242/17, правом на дострокове призначення пенсії за віком за визначених умов наділені не всі особи зі статусом учасника бойових дій, а тільки ті особи, які є військовослужбовцями, резервістами чи військовозобов`язаними, або особами, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Так, у частині дев`ятій статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" містяться визначення категорій громадян України щодо військового обов`язку, відповідно до яких:

військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Суд встановив, що позивач є особою, якій надано статус учасника бойових дій як військовослужбовцю Збройних Сил України, яка безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі (районах) проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, на час надання статусу учасника бойових дій, позивач мала статус військовослужбовця.

Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (пункт 1.8 Порядку № 22-1).

Згідно з підпунктом 6 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком:

військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС:

документи про проходження військової служби (служби);

довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій;

посвідчення учасника бойових дій;

особам, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19 (з числа резервістів, військовозобов`язаних), 20, 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»:

посвідчення учасника бойових дій (у разі відсутності в посвідченні учасника бойових дій пункту і статті Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого надано статус, такі відомості підтверджуються органом, що видав посвідчення, або додаються документи, які підтверджують безпосередню участь цих осіб в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій). Особами з числа резервістів і військовозобов`язаних додаються документи, які підтверджують їх належність до таких осіб (незалежно від наявності в посвідченні зазначених вище відомостей) (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що документами, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є: 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та (або) про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях.

Отже, положеннями підпункту 6 пункту 2.1 Порядку 22-1 посвідчення учасника бойових дій та довідку про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення визначають як альтернативні документи, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій, які кожний окремо є достатнім документом, який засвідчує спеціальний статус особи, яка звернулась за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій.

Аналогічний правий висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №340/576/19, від 17.01.2023 у справі №580/8208/21.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судом встановлено, що на момент звернення 30.12.2021 із заявою за призначенням пенсії позивач досягла 50 річного віку.

Спірним в даному випадку є питання наявності у позивача необхідного страхового стажу не менше 20 років.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач, за результатами розгляду заяви за призначенням пенсії та доданих документів позивачем (надавши їм оцінку), до її страхового стажу не зараховав періоди роботи (за записами трудової книжки): з 10.12.1988 до 19.02.1991, з 17.12.1991 до 25.12.1992, з 15.03.1993 до 23.01.1995, з 15.01.1996 до 31.12.1997.

Суд акцентує, що єдиною підставою для не прийняття трудової книжки позивача у спірному рішенні відповідача зазначено - надання дублікату трудової книжки без уточнюючих довідок.

Посилання відповідача на надання уточнюючих довідок суд вважає безпідставним та зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній.

Страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком № 637, а страховий стаж, набутий після 01.01.2004, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи за записами трудової книжки позивача, суд зазначає таке.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі -Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Розділом 5 зазначеної інструкції визначався порядок видачі та оформлення Дубліката трудової книжки, згідно з яким:

пункт 5.1. Особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки;

пункт 5.2. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень);

пункт 5.3. Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах. У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство;

пункт 5.4. Не зазначаються у підсумованому загальному стажі роботи, а записуються окремим рядком із посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів, крім відомостей, що передбачені у пункті 2.18 цієї Інструкції, такі записи:

а) про час перебування у народному ополченні та партизанських загонах із зазначенням дати зарахування і дати звільнення із служби;

б) про роботу як члена артілі промислової кооперації;

пункт 5.5. Якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї). При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки. Досліджуючи матеріали справи, на думку суду, записи в дублікаті трудової книжки викладені з достатньою повнотою та чіткістю, з покликанням на номери та дати кадрових наказів, у дублікаті трудової книжки проставлена печатка підприємства.

Побідні за змістом норми викладені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, в тому числі видачі її дублікату.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.07.2019 № 683/737/17.

Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.09.2022 у справі № 291/1321/17, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу, що надання дублікату трудової книжки не може бути окремою підставою для відмови у зарахування періодів роботи.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, судом встановлено, що трудова книжка позивача містять всі необхідні записи про роботу позивача у спірні періоди, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження факту роботи позивача.

Оцінюючи допустимість трудової книжки позивача, як доказу в підтвердження страхового стажу, суд враховує, що відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивача чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Записи у трудовій книжці здійснені у хронологічній послідовності із заповненням необхідних реквізитів (елементів документа), які у сукупності підтверджують трудову діяльність позивача за період з 10.12.1988 до 19.02.1991, з 17.12.1991 до 25.12.1992, з 15.03.1993 до 23.01.1995, з 15.01.1996 до 31.12.1997.

Крім того, відповідач зараховуючи до страхового стажу частину періоду роботи з 01.01.1998 (період роботи у Луганському обласному клінічному онкологічному диспансері), залишив проза увагою факт роботи позивача в диспансері з 15.01.1996 (запис 11), тобто протиправно не зараховано до стажу період роботи з 15.01.1996 до 31.12.1997.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди: з 10.12.1988 до 19.02.1991, з 17.12.1991 до 25.12.1992, з 15.03.1993 до 23.01.1995, з 15.01.1996 до 31.12.1997, всього 07 років 00 місяців 15 днів.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні позивача із заявою за призначенням дострокової пенсії за віком від 30.12.2021, останній виповнилось понад 50 повних років, страховий стаж складає понад 20 років, з урахуванням спірних періодів, тобто позивач має право на призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищенаведене, суд висновує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.01.2022 № 59 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо обраного способу судового захисту, суд зазначає таке.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (частина третя статті 245 КАС України).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Порушене право позивача полягає у фактичній відмові відповідача - суб`єкта владних повноважень призначити пенсію.

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Суд наголошує на тому, що порушення прав позивача відбулось ще під час розгляду заяви позивача.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає, що у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним способом захисту є:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 59 від 04.01.2022 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 30.12.2021, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 10.12.1988 до 19.02.1991 на посаді палатної медичної сестри проктологічного відділення Луганської обласної клінічної лікарні, з 17.12.1991 до 25.12.1992 на посаді палатної медичної сестри Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру, з 15.03.1993 до 23.01.1995 на посаді палатної медичної сестри відділення № 4 Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні та з 15.01.1996 до 31.12.1997 палатної медичної сестри торакального відділення № 1.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки обраний спосіб захисту не відповідає ефективному способу захисту порушених прав у судовому порядку.

Суд звертає увагу, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див. наприклад: рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 № 37801/97, в якому зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат, тому підстави для прийняття рішення про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 226, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний номер 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область) про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 59 від 04.01.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 30.12.2021, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 10.12.1988 до 19.02.1991 на посаді палатної медичної сестри проктологічного відділення Луганської обласної клінічної лікарні, з 17.12.1991 до 25.12.1992 на посаді палатної медичної сестри Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру, з 15.03.1993 до 23.01.1995 на посаді палатної медичної сестри відділення № 4 Луганської обласної клінічної психоневрологічної лікарні та з 15.01.1996 до 31.12.1997 палатної медичної сестри торакального відділення № 1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива