Справа № 560/12657/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/12657/22

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Дацишиної М.В.,

представника відповідача: Желиховської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" у Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" щодо накладення дисциплінарного стягнення.

- скасувати постанову В.О. начальника Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" у Хмельницькій області Павла Друченка від 31.08.2022 про оголошення Суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час відбуття покарання адміністрацією установи виконань покарання неправомірно накладено на засудженого дисциплінарне стягнення у вигляді "Суворої догани" за порушення режиму відбування покарання. Позивач вважає протиправним застосування до нього дисциплінарного стягнення, оскільки порушені його права на правову допомогу, не виклик свідків на засідання дисциплінарної комісію на його прохання, просив позов задовольнити.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_1 відбуває покарання в Державній установі "Замкова виправна колонія (№58) м.Ізяслав за вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.10.2018, за ст.115 ч.2 п.п.6, 12, 13, ст.187 ч.4, ст.263 ч. 1 до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна крім житла.

Під час відбуття покарання 22.08.2022 о 12 год. 30 хв. працівники Державної установи "Замкова виправна колонія (№58) провели позаплановий обшук у камері №44 ізольованого сектору для тримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, в якій утримувався засуджений. Під час проведення обшуку, згідно з рапортами інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_2 від 22.08.2022 та молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Слободенюка С.В. від 22.08.2022, засуджений ОСОБА_1 перешкоджав проведення обшуку, кричав та вимагав припинити обшук, чим допустив порушення Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань пункту 3 розділу II та пункту 8 частини 4 статті 107 Кримінально-виконавчого Кодексу України.

В ході бесіди виховного характеру свою вину засуджений ОСОБА_1 не визнав, від письмового пояснення відмовився, про що складений акт від 29.08.2022.

Згідно з витягом з протоколу №50 засідання дисциплінарної комісії з розгляду питань щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" ОСОБА_1 від 31.08.2022 вирішили: "засудженому ОСОБА_1 за вчинене правопорушення оголосити "Сувору догану" - одноголосно."

Згідно з Постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 31.08.2022, засуджений ОСОБА_1 , 1989 року народження допустив порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що 22.08.2022 о 12 год. 30 хв. перешкоджав проведення обшуку, кричав та вимагав припинити обшук, керуючись ст.132 КВК України, засудженому ОСОБА_1 за порушення режиму відбування покарання оголосити "Сувору догану". Постанова оголошена ОСОБА_1 - 31.08.2022, про що свідчить підпис ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправною постанову про оголошення суворої догани, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон №2713-IV).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №2713-IV, посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані, зокрема: 1) виконувати покарання відповідно до вимог кримінально-виконавчого законодавства; 2) забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань.

Частинами 1 - 2 статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) визначено, що Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Згідно з частиною 1 статті 8 КВК, засуджені мають право, зокрема: на отримання інформації про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання. Адміністрація установи чи органу, який виконує покарання, зобов`язана надати засудженим зазначену інформацію, а також ознайомлювати їх із змінами порядку і умов відбування покарань; на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню. Заходи впливу можуть застосовуватися до засуджених виключно на підставі закону; засуджені не можуть бути піддані медичним або іншим подібним дослідженням незалежно від їх згоди.

Відповідно до частини 2 статті 8 КВК України, засудженому гарантується право на правову допомогу, конфіденційні юридичні консультації (побачення) із захисником (захисниками) у кримінальному провадженні, адвокатом (адвокатами), законним представником (законними представниками), який (які) представляє (представляють) особу під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, адміністративних, цивільних, господарських справ у суді, юристом (юристами), фахівцем (фахівцями) у галузі права, який (які) представляє (представляють) особу в Європейському суді з прав людини, а також, якщо засуджений є неповнолітнім, - із своїм (своїми) законним представником (законними представниками).

Частинами 1 - 2 статті 9 КВК України визначено, що засуджені зобов`язані: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органі і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Режим у виправних і виховних колоніях, відповідно до частини 1 статті 102 КВК України, це встанвлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними, виконання покладених на них обов`язків, реалізацію їхніх прав і законних інтересів, безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Відповідно до абзаців 1, 3 частини 3 статті 107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Дані обов`язки засуджених також передбачені абзацами 2, 5 пункту 3 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28.08.2018 №2823/5 (далі - Правила).

Відповідно до частини 5 статті 102 КВК України засуджені, їхні речі і одяг, а також приміщення та територія колоній підлягають обшуку і огляду. Особистий обшук проводиться особами однієї статі із засудженими. Порядок проведення обшуків і оглядів визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини 1 розділу XXIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань з метою виявлення предметів, виробів, речей та продуктів харчування, не передбачених переліком, а також грошей, цінних паперів і речей, предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, приготувань до втечі з-під варти, розшуку засуджених, які переховуються, тощо проводяться обшуки та огляди засуджених, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та прилеглій території, а також контрагентських об`єктах, їхніх речей і одягу, транспортних засобів, приміщень, територій житлових та виробничих зон.

Для проведення обшуку засуджені виводяться з жилого приміщення (камери), побутового або іншого приміщення у заздалегідь визначені персоналом установи виконання покарань місця.

Під час проведення обшуку та огляду жилого приміщення (камери), особистих речей та предметів засуджених зобов`язані бути присутніми начальник відділення або особа, яка виконує його обов`язки, старший днювальний гуртожитку, черговий по камері згідно з графіком чергування; побутового або іншого приміщення - особа з числа персоналу установи виконання покарань, відповідальна за приміщення, представник засуджених, які працюють або проживають у цьому приміщенні.

Особи, які проводять обшуки та огляди, зобов`язані бути пильними, вимогливими та дотримуватись заходів безпеки.

Для фіксації ходу проведення обшуку персонал установ виконання покарань може використовувати додаткові технічні засоби для проведення кіно-, фото-, відеозйомки.

Отже, аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що здійснення відеозйомки при проведенні обшуку не є обов`язком. Таке фіксування здійснюється в окремих випадках, тому посилання позивача на обов`язкове фіксування данного обшуку на відеореєстратор є безпідставним.

Крім того, твердження позивача про те, що під час здійснення обшуку посадовою особою не було застосовано рукавичок та масок є неправомірне, оскільки такого обов`язку при здійсненні обшуку приміщень (камер) не передбачено кримінально-виконавчим законодавством. Натомість, обов`язок проводити в одноразових медичних рукавичках передбачений лише при особистому обшуку з роздяганням.

Водночас, частиною 1 ст.121-1 КВК України визначено, що дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Статтею 135 КВК України визначено, що питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії.

До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов`язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки.

На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу.

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги.

Засуджений та/або його представник мають право: отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії; бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності; ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них; надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази; подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.

Матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.

Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п`ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу. Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Начальник установи виконання покарань має право поміщати засудженого в дисциплінарний ізолятор строком до однієї доби до прийняття рішення про застосування стягнення у разі порушення режиму відбування покарання, що полягало у перебуванні у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, участі в конфліктній ситуації, бійці, масових заворушеннях або інших діях, що створюють серйозну загрозу підтримці порядку в установі. Поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду. Засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Колегія суддів наголошує, що, з врахуванням наведеного вище, рішення адміністрації колонії про накладення дисциплінарного стягнення на особу, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, буде законним лише у випадку, коли адміністрацією повністю дотримано процедури проведення перевірки певного факту, встановлено всі обставини та зібрано у встановленому законом порядку всі необхідні докази та забезпечено реалізацією зазначеною особою всіх наданих їй законом прав і гарантій.

Суд встановив, що засуджений ОСОБА_1 ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до позбавлення волі та з внесеними змінами до них, що підтверджується розпискою від 28.03.2022.

Разом з тим, суд встановив, що засудженого ОСОБА_1 22.08.2022 притягнуто до відповідальності за порушення Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме під час проведення позапланового обшуку камери №44, ізольованого сектору для тримання осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, перешкоджання проведення обшуку. Зазначене підтверджується рапортами інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_2 від 22.08.2022 та молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_3 від 22.08.2022.

Водночас, відповідно до положень ч.2 ст.8 КВК України та п.5 розд. II Правил № 2823/5 засудженому гарантується право на правову допомогу, конфіденційні юридичні консультації (побачення) з особами, які надають правову допомогу.

Отже, позивач має право на правову допомогу, в тому числі під час вирішення питання притягнення його до відповідальності за порушення Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 29.08.2022 було повідомлено про те, що 30.08.2022 а 14 год. 30 хв. відбудеться засідання дисциплінарної комісії установи, що підтверджується розпискою (а.с. 12).

Водночас, в розписці ОСОБА_1 просив запросити на комісію захисника з центу безоплатної вторинної допомоги.

Згідно з Витягом з протоколу №50 засідання дисциплінарної комісії ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" під час розгляду питання про застосування до засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення присутність захисника з центу безоплатної вторинної допомоги відовідачем не забезпечена.

Дослідивши та проаналізувавши наведені вище обставини та письмові докази, колегія суддів вважає, що відповідач всупереч вимогам ч. 5 ст. 135 КВК України не забезпечив в межах своїх повноважень можливість позивачу користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права в процесі перевірки та розгляду питань щодо застосування до нього оскарженого дисциплінарного стягнення.

При цьому, колегія суддів вважає, що в даному випадку відповідач не врахував, що позивач обмежений в реалізації права самостійно та швидко звернутись до центру безоплатної вторинної допомоги, оскільки відбуває покарання в установі позбавлення волі, враховуючи, що про засідання дисциплінарної комісії , яке відбудеться 31.08.2022 ,його було повідомлено 29.08.2022,

Також колегія суддів вважає необхідним наголосити, що однією з основних гарантій засуджених в процесі вирішення питання щодо застосування до них дисциплінарних стягнень є отримання ними допомоги адвоката або фахівця в галузі права. При цьому, положеннями ч.5 ст. 135 КВК України в імперативній формі встановлено обов`язок адміністрації установи виконання покарання надати засудженому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги, якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до такої допомоги. Особливо актуальним дана обставина є з врахуванням того, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, застосовуються певні правові обмеження, що саме по собі є тягарем для особи.

В цьому контексті колегія суддів враховує роз`яснення, надане в п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009, відповідно до якого положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Крім того, реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у Рішенні від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника. Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини цього Рішення зазначено, що «закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин».

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня.

Крім того, гарантування кожному права на правову допомогу є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року тощо.

З урахуванням того, що відповідач не забезпечив належним чином гарантоване Конституцією України і КВК України право позивача на отримання правової допомоги в процесі вирішення питання про накладення на нього дисциплінарного стягнення, колегія суддів вважає, що дана обставина є грубим порушенням прав позивача у спірних правовідносинах, а тому сама по собі є достатньою підставою для визнання протиправною та скасування оскарженої постанови ДУ "Замкова виправна колонія (№ 58)".

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана Постанова про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення від 31.08.2022 у вигляді суворої догани приянята з порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Таким чином, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, а позовні вимоги - задовольнити.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" щодо накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 .

Скасувати постанову в.о. начальника Державної установи "Замкова виправна колонія (58)" у Хмельницькій області Павла Друченка від 31.08.2022 про оголошення ОСОБА_1 суворої догани.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 липня 2023 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.