Справа № 580/2885/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року справа № 580/2885/23

12 годин 58 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Проценко В.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №580/2885/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [представник - адвокат Траченко І.В. згідно доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.03.2023 № 81) до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка 307, код в ) [представник не прибув] про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

18.04.2023 вх. № 14885/23 ОСОБА_1 (адвокат Траченко І.В. згідно доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.03.2023 № 81) звернулася до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо призначення та виплати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) допомоги на проживання для внутрішньо переміщеної особи;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_2 допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі з 03.03.2023.

Додатково просить стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради судовий збір.

Ухвалою суду від 19.04.2023 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 05.06.2023 суд постановив ухвалу про перехід д із спрощеного до загального провадження із продовженням строку проведення підготовчого провадження у справі № 580/2885/23 на 30 днів, починаючи з 19.06.2023, призначене підготовче судове засідання на 21.06.2023 - закрите підготовче провадження, призначене судове засідання дляя розгляду справи по суті на 26.06.2023.

Позивач, представник відповідача надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі (15.06.2023 вх. 23904/23, 23.06.2023 вх. 25346/23).

26.06.2023 представник позивача - адвокат Траченко І.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, покликаючись на принципи тлумачення неякісного законодавства на користь фізичної особи в найкращих інтересах дитини.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, позивач є внутрішньо переміщена особа (ВПО) згідно довідки від 05.04.2022 № 7101-. 24.02.2023 в м. Черкаси позивач народила другу дитину ОСОБА_2 , що 03.03.2023 отримала довідку про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи № 7101-. Позивач звернулась до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради? із заявою про надання допомоги на проживання, як ВПО для доньки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Листом від 13.03.2023 №2389/28-1/01-10 на заяву позивача від 03.03.2023 відповідач надав відповідь - відмовив у призначенні допомоги, позаяк ОСОБА_2 не переміщалась з тимчасово окупованої території України та територій на яких ведуться бойові дії.

15.05.2023 вх. 18889/23 представник позивача надала до суду відповідь на відзив, де зазначає, що надаючи 03.03.2023 ОСОБА_2 довідку про взяття на облік ВПО відповідачем підтверджено її статус з відповідним обсягом прав та соціальних гарантій, проте у призначенні та виплаті допомоги на проживання неправомірно відмовлено, позаяк не доведено і не мотивовано дотриманн балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів дитини і цілями на досягнення яких спрямоване втручання у мирне володіння майном (легітимні очікування), тому відмова у виплаті допомоги на проживання як ВПО, що викладена в листі від 13.03.2023 №2389/23-1/0110 незаконно обмежує майнові права дитини у сфері соціального захисту. Представник позивача з покликанням на лист Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 10.05.2023 №22/9.1-4688-23, що скерований ОСОБА_3 (представник позивача) на запит від 08.05.2023 зазначає, що наявність довідки ВПО є підставою для отримання допомоги на проживання і для народженої дитини ВПО.

19.06.2023 вх. 24140/23 представник позивача надала до суду пояснення, де повідомляє, що згідно з п.3 Порядку надання допомоги на проживання ВПО, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022 №332 (далі - Порядок) наведений перелік випадків за яких ВПО може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, де не встановлено обмежень чи застережень щодо неможливості призначення та проведення виплати допомоги на проживання дітям народженим у ВПО за місцем їх тимчасового проживання.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позовні вимоги не визнав, 04.04.2023 вх. №12838/23 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що законодавством визначено, що дитина народжена у ВПО отримує довідку про взяття на облік ВПО, тому довідка видається на підставі наявності статусу ВПО принаймні у одного із батьків дитини. У відзиві зазначається, що позивач отримала довідку від 05.04.2022 № 7101- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а її донька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) отримала довідку від 03.03.2023 № 7101- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Діючим Порядком не обумовлено право дитини, яка народилася після переміщення батьків на отримання допомоги на проживання, позаяк не переміщувались з тимчасово окупованої території України та територій на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. У відзиві повідомляється, що проектом постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, які постраждали у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України передбачено таке: починаючи з липня 2023 допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які після 24.02.2022 перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, зазначених у переліку (крім території можливих бойових дій), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядуванйя факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації та їхнім дітям, які народилися після 24.02.2022.

21.06.2023 вх. 24771/23 відповідач на підтвердження позиції надав до суду копію листа директорату адресної соціальної підтримки населення та розвитку соціального інспектування Мінсоцполітики від 10.05.2023 №1402/0/290-23/56, що скерований Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної військової адміністрації, де повідомляється, що Мінсоцполітики працює над модернізацією системи соціальної підтримки населення, що пропозицію про врегулювання питання призначення допомоги дітям, народженим у ВПО після переміщення буде опрацьовано під час ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що згідно довідки від 05.04.2022 №7101- ОСОБА_1 взята на облік як ВПО (фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ).

Згідно з довідкою від 05.04.2022 №7101- ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) взята на облік як ВПО (фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ).

Згідно з довідкою від 03.03.2023 №7101- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Черкаська область, м. Черкаси - свідоцтво про народження від 01.03.2023 серія НОМЕР_2 ) взята на облік як ВПО (фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ).

Відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину - ОСОБА_1 .

03.03.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою по формі (додаток 1 до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (в редакції постанови КМУ від 01.07.2022 №755) про надання допомоги на проживання ВПО.

13.03.2023 №2389/28-1/01-10 на заяву позивача від 03.03.2023 відповідач надав відповідь, де відмовив у призначенні допомоги, позаяк ОСОБА_2 не переміщалась з тимчасово окупованої російською федерацією території України та територій на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. У листі зазначено, що допомогу призначено на позивача та ОСОБА_5 з 01.03.2022 у сумі 5000 грн щомісячно в установлені законодавством терміни.

У листі Департаменту адміністрування програм соціальної підтримки Національної сервісної служби Укаїни від 09.06.2023 № 0000-030201-ПІ/148-2023/23466, скерованому представнику позивачу ОСОБА_6 зазначається, що згідно з пунктами 3 та 6 Порядку допомога надається на кожну ВПО, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо пеерміщених осіб.

У листі Директорату адресної соціальної підтримки населення та розвитку соціального інспектування Міністерства соціальної політики України від 10.05.2023 №1402/0/290-23/56, що скерований Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної військової адміністрації зазначається, що Мінсоцполітики працює над модернізацією системи соціальної підтримки населення, що пропозицію щодо врегулювання питання призначення допомоги дітям, народженим у внутрішньо переміщених осіб після переміщення буде опрацьовано при обробленні відповідних нормативно-правових актів.

Суд встановив, що відповідачем підтверджений факт статусу ВПО у доньки позивача ОСОБА_2 згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.03.2023 № 7101- , проте листом від 13.03.2023 № 2389/28-1/0110 відмовлено у призначенні допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо призначення та виплати допомоги дитині, позивач звернулася до суду з метою відновлення порушеного майнового права дитини як внутрішньо переміщеної особи для отримання допомоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить до часткового задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно із 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 № 1706 (далі- Закон №1706) внутрішньо переміщеною особою (ВПО) є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1706 Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону №1706.

Механізм надання допомоги на проживання ВПО (надалі - допомога) визначений Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою КМУ від 20 березня 2022 року № 332 (надалі - Порядок № 332). Відповідно до пункту 2 Порядку № 332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми є Підтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, що відповідно до п.6 передбачає, що довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у ВПО.

Відповідно до ч. 3 Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну ВПО, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 7 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд визнає обгрунтованими доводи позивача і представника позивача, що відповідачем не доведено дотримання ним необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів дитини та цілями на досягнення, яких спрямована відмова у виплаті допомоги на проживання як ВПО, що викладена у листі - відповіді від 13.03.2023.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 у справі №492/446/15-а, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17.09.2013 у справі №21-241а13, врахувала концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні, позаяк відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначає, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Суд не виявив доказів сприяння відповідачем матері дитини у реалізації права на отримання соціальної допомоги ОСОБА_2 , позаяк відповідач не продемонстрував і не підтвердив доказами вжитих заходів для забезпечення найкращих інтресів дитини, позаяк немотивовано відмовляючи позивачеві у виплаті допомоги на проживання дитини, яка має статус ВПО, діяв незаконно, без дотримався балансу необхідного для прийняття рішення в конкретній ситуації у межах наданих повноважень, згідно принципів належного врядування під час призначення допомоги дітям, народженим у ВПО після переміщення у місто Черкаси, тому визнає протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №826/2426/16 (ЄДРСР 83104634) зазначив, що листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер.

Верховний Суд у справі № 640/16224/19 (провадження № К/9901/22967/20) зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Критеріями, що впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі № 826/11251/18.

Суд враховує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду запиту/звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або під час прийняття такого рішення суб`єкт має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Згідно з вимогами ст.245 КАС України під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, що відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб?єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб?єкта. Рішення, яке приймається суб?єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).

Оцінюючи доводи і докази про бездіяльність відповідача у призначенні ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) допомоги на проживання для внутрішньо переміщеної особи за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про протиправність, позаяк відповідач, немотивовано відмовляючи листом 13.03.2023 №2389/28-1/01-10 на заяву позивача від 03.03.2023 не застосував найбільш сприятливий для підхід тлумачення стосовно інтересів дитини, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, що підтверджує протиправну бездіяльність з боку відповідача під час розгляду звернення позивача у контексті реалізації права особи на соціальну допомогу, позаяк наявність у особи статусу ВПО, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, дає підстави для реалізації права на отримання допомоги на проживання. Оцінюючи вимогу про протиправну бездіяльність відповідача у невиплаті ненарахованої/непризначеної суми допомоги, суд доходить висновку про її передчасність, тому у цій частині належить відмовити.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд на виконання завдань судочинства оцінив докази і доводи учасників сукупно, проаналізував законодавство і немотивовану відповідь, керуючись внутрішніми переконаннями, дотримуючись принципів судочинства під час вирішення спору щодо якого звернулася позивач, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів дитини, яка є громадянином України, народженій у внутрішньо переміщених осіб після переміщення у м.Черкаси, суд дійшов висновку про визнання протиправної бездіяльності відповідача у не призначенні для ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву від 03.03.2023 ОСОБА_1 про призначення та виплату ОСОБА_2 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі з урахуванням висновків суду.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив 1073,60 (квитанція від 18.04.2023 №0.0..1), позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у не призначенні для ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву від 03.03.2023 ОСОБА_1 щодо призначення та виплати ОСОБА_2 допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка 307, код в ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ],

відповідач - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради [18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка 307, код в ].

Судове рішення складене 03.07.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА