Справа № 260/2605/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/2605/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України була виготовлена вступна та резолютивна частина Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 04 липня 2023 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яким просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- скасувати Рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 25.05.2000 року, а саме період роботи на Заводі «Стеатит» з 05 серпня 1982 по 29 жовтня 1987 року, з 19 серпня 1991 по 15 червня 1993 року, в страховий стаж при перерахунку пенсії, з моменту звернення за таким перерахунком ( 28 січня 2022 року);

- стягнути судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 28 січня 2022 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії по стажу, та просив врахувати періоди роботи на заводі «Стеатит» з 05.08.1982 по 29.10.1987 рік та з 19.08.1991 по 15.06.1993 рік.

Повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсій позивачу відмовлено у перерахунку призначеної пенсії

Причиною відмови у перерахунку пенсії, зазначили про необхідність подати уточнюючу довідку та довідку про реорганізацію підприємства.

Позивач зазначає, що рішення про відмову у перерахунку пенсії не отримував, лише вищезазначене повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсій №08 від 02.02.2022 року

Такі висновки та дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси.

26 липня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

17 серпня 2022 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначили, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви позивача від 28 січня 2022 року та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії по стажу, про що винесено рішення №08 від 02.02.2022 року, а Головне управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області лише листом №0700-0306-8/6660 від 09.02.2022р. повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії по стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на підтвердження періодів роботи зазначених у дублікаті трудової книжки з 05.08.1982 по 29.10,1987 р. та з 19.08.1991 по 15,06.1993 р. (завод « Стеатит») необхідно подати уточнюючу довідку про роботу та довідку про реорганізацію (перейменування) підприємства.

На підставі поданого відзиву Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року судом було залучено до справи Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області та витребувано рішення про відмову у здійсненні перерахунку позивачу.

15 лютого 2023 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області було подано клопотання, яким просять суд замінити неналежного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у справі №260/2605/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Подане клопотання обґрунтовано тим, що за принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та за розглядом заяви ОСОБА_1 прийнято рішення від 02.02.2022р. про відмову у перерахунку пенсії по стажу. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не опрацьовувало електронну пенсійну справу позивача та не приймало відповідне рішення.

Враховуючи зазначене, належним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

21 лютого 2023 року Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було замінено неналежного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та витребувано рішення про відмову у здійсненні перерахунку позивачу.

20 березня 2023 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погоджується з доводами позивача та зазначив, що 28.01.2022 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, за результатами розгляду звернення за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів рішення від 02 лютого 2022 року про відмову в перерахунку пенсії та відмову у зарахуванні спірного періоду роботи ОСОБА_1 було прийнято спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Представник зазначив, що страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно записів дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 25.05.2000 року з 05 серпня 1982 по 29 жовтня 1987 року та з 19 серпня 1991 по 15 червня 1993 року на Заводі "Стеатит", для зарахування якого позивачу необхідно надати уточнюючу довідку про роботу та довідку про реорганізацію заводу "Стеатит".

Таким чином, з наведених норм законодавства та досліджених обставин справи не може бути встановлено протиправності в діях органів Пенсійного фонду, щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи, дії Головного управління є правомірними, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підтверджені будь-якими доказами.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

28 січня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, із заявою про перерахунок пенсії.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для розгляду.

02 лютого 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Рішенням було відмовлено позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії, у зв`язку з не врахуванням періодів роботи на заводі "Стеатит" з 05.08.1982 по 29.10.1987 р. та з 19.08.1991 по 15.06.1993 р. без зазначення підстав такому.

Крім того у рішенні було зазначено, що для підтвердження періодів роботи зазначених у дублікаті трудової книжки з 05.08.1982 по 29.10.1987 р. та з 19.08.1991 по 15.06.1993 р. на заводі «Стеатит», позивачу необхідно надати уточнюючу довідку про роботу та довідку про реорганізацію підприємства.

Не погоджуючись з такими рішенням позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях №162 від 20.06.1974р., у тому разі, коли в трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається в трудову книжку, заповнюється і ведеться адміністрацією підприємства за місцем роботи працівника у такому самому порядку, що і трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п.1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 25 травня 2000 року позивач у період 05 серпня 1982 по 29 жовтня 1987 року та з 19 серпня 1991 по 15 червня 1993 року працював на заводі "Стеатит" (ТОВ "Перечинський "Стеатит").

Записи, щодо оскаржуваних періодів у трудовій книзі виконано без перекреслень, у чіткій послідовності та відповідності дати, який завірений підписом та печаткою роботодавця.

Отже, суд дійшов висновку, що копією трудової книжки позивачки підтверджено спірний періоди роботи на заводі "Стеатит".

Доказів, що в спірний період позивач не працював у спірний період на заводі "Стеатит", відповідачем не надано, тому відповідач зобов`язаний зарахувати до стажу вказаний період.

Крім того, суд зазначає, що Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в оскаржуваному рішенні не було зазначено на якій підставі не було враховано періоди роботи на заводі "Стеатит".

Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що у зв`язку з тим, що титульна сторінка трудової книжки не відповідає паспортним даним, а саме день народження позивачки зазначений у трудовій книжці 22 листопада не співпадає з днем народження у паспорті 21 листопада, а також те що у записі №1 про прийняття на роботу позивачки наявні виправлення у даті наказу, на підставі якого внесено запис у трудову книжку, оскільки це не може бути підставою для відмови у врахування оскаржено періоду роботи.

Належних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч.1 ст.3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд зазначає, що орган, який призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особі, даних паспорта і документів про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує і засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію за наявності сумнівів має право вимагати від фізичної особи дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і поданих документів.

Однак, як встановлено судом, відповідачами не було здійснено жодних дій на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів.

Окрім того, відповідач не позбавлений права витребувати уточнюючу довідку про роботу та довідку про реорганізацію (перейменування) підприємства, якщо у нього виявились якісь сумніви.

З наведеного можна дійти висновку, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у перерахунку призначеної пенсії позивачу та не зарахування стажу, оскільки під час судового розгляду відповідачами не було надано суду жодних доказів чи тверджень, які б ставили під сумнів, що позивач працював на заводі "Стеатит" в оскаржуваний період.

Щодо позовних вимог які були звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

За результатами розгляду даної адміністративної справи судом було встановлено та залучено до участі у даній справі належного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яким було розглянуто заяву позивача та прийнято по суті оскаржуване рішення, щодо відмови у здійсненні перерахунку та не зарахування стажу роботи, тому з метою ефективного захисту прав пенсіонера від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов частково, шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії за віком, скасувати Рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області від 02.02.2022 року про відмову в перерахунку пенсії по стажу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 05 серпня 1982 по 29 жовтня 1987 року, з 19 серпня 1991 по 15 червня 1993 року на заводі "Стеатит" та здійснити перерахунок призначеної пенсії з 28 січня 2022 року.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 77, 139, 162, 205, 243, 245, 246, 255, 262, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії.

Скасувати Рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області від 02.02.2022 року про відмову в перерахунку пенсії по стажу

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 05 серпня 1982 по 29 жовтня 1987 року, з 19 серпня 1991 по 15 червня 1993 року на заводі "Стеатит" та здійснити перерахунок призначеної пенсії з 28 січня 2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області () сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк