Справа № 260/2604/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2023 рокум. Ужгород№ 260/2604/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

за участі сторін, та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача Литвина С.Й.,

представника відповідача Риб`як В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» (Площа Кирила і Мефодія, буд. 1, кв. 50, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, ) до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 червня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 03 липня 2023 року.

12 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі - відповідач), в якому просить:

1) скасувати рішення UА209000/2022/210184/2;

2) зобов`язати Львівську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби розмитнити спірну вартість товари за першим методом (за ціною договору), а саме за ціною договору та повернути різницю сплаченої митної вартості товару на суму 77486,08 (а.с.1-13).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2022 року відповідачем прийнято рішення № UA209000/2022/2101784/2 про коригування митної вартості товарів. З вищезазначеним рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

17 квітня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.76, 77).

03 травня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог, як безпідставних та необґрунтованих, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.80-88).

Також, 03 травня 2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем шестимісячного строку на звернення (а.с.111-113).

04 травня 2023 року представник позивача скористався своїм правом і подав до суду відповідь на відзив, а також клопотання про залишення без задоволення заяви відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду та залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, у зв`язку з чим, строк ним не пропущений, а в разі пропущення підлягає поновленню, оскільки такий пропущений з поважних причин (а.с.118-124).

15 травня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було залишено без руху адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про скасування рішення. Надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.134-136).

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було надати суду:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку.

16 травня 2023 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з клопотанням поновити строк на звернення до суду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач пропустив строк у зв`язку з тим, що намагався у досудовому порядку врегулювати даний спір, оскільки позитивного результату не досягнуто, останній звернувся в суд для захистом порушеного права (а.с.139-141).

19 травня 2023 року ухвалою суду було заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» строк звернення до суду. Розгляд справи продовжено (а.с.143-146).

07 червня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження в даній справі та призначено розгляд такої по суті (а.с.151, 152).

21 червня 2023 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, судове засідання призначено провести у режимі відеоконференції за допомогою системи відеозв`язку EasyCon (а.с.158, 159).

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно до ч.9 статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 05 вересня 2022 року до митного оформлення позивачем було подано митну декларацію UA209140/2022/092329 (а.с.15).

Так, на підставі даної митної декларації декларанту було виставлено вимогу про надання додаткових документів (а.с.17).

Відразу на тій самій вимозі митним брокером, було зазначено (рукописним тестом), що із такою вимогою декларант ознайомлений і перелік додаткових документів, які додавалися до такої вимоги, а саме: рахунок-фактура, банківські платіжні документи, що стосуються оплати товарів за попередніми митними деклараціями, видаткові бухгалтерські накладні, документи на підтвердження вартості транспортних витрат, прайс-лист виробника товару, копія митної декларації країни відправлення, інтернет посилання із ідентичними товарами і визначеними на них цінами, лист імпортера з поясненнями призначення імпортованих товарів, лист імпортера від 13.09.2022 року, копія імпортних декларацій, звіт про оцінку №05-01-221 від 12.01.21 та звіт про оцінку № 247-09-222 від 13.09.22 (а.с.17, 18).

Однак, митний орган видав карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення№ UA209140/2022/001542 від 14.09.2022 року (а.с.19, 20).

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду спірною партією товару є товар під назвою « Запчастини для легкових автомобілів: радіатори для систем охолодження двигунів, нові, не для промислового складання транспортних засобів, в асортименті. Код товару : 87089135.

14 вересня 2022 року Львівською митницею було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2022/210184/2, в якому зазначався перелік недоліків через які спірна партія товару не могла бути розмитнена за вказаним у митній декларації методом, а саме за першим методом (за ціною договору) (а.с.21).

Так, 15 вересня 2022 року митним брокером ОСОБА_1 , було подано ще одну митну декларацію № UA209140/2022/096114 для розмитнення спірної вартості товару (а.с.22, 23). В графі 43 митної декларації декларантом було вказано першим метод визначення митної вартості товару, проте митний орган знову скоригував митну вартість товару і товар був розмитнений по шостому (резервному) методу.

Разом із повторною митною декларацією до митного оформлення подавалися: документи, які зазначені в графі 44 цієї МД.

Ціна спірної вартості товару становить 24268.40 $.

Згідно із контрактом № DS 25022019, де в пункті 3.1. зазначається, що оплата за товар, який доставляється по цьому договору, здійснюється по цінах, які вказані рахунках-фактурах або інвойсах по кожній вигрузці.

До митного оформлення при розмитненні спірної партії товарів надавався інвойс LBS 2207-293 в якому видно ціну за товар. Дана інформаціє підтверджується графою 44 митної декларації.

Згідно із ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні;

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

В договорі між контрагентами чітко зазначено, що товар оплачується за цінами, які вказані в інвойсах.

Що стосується самого рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до п.1 ч. 4 cт. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих, документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни ,що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч. 4 cт. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне:

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена;

- у експортній декларації країни відправлення 17290642 від 25.06.2022 - печатка та печатка зазначена в зовнішньоекономічному контракті DS25022019 від 25.02.2019 - різні. Вищезазначеній декларації зазначена тільки одна ТМ;

- відповідно до п.4.2 зовнішньоекономічного контракту DS25022019 від 25.02.2019 "ціна договору складається з вартості продукції, включаючи вартість тари, упаковки, маркування входить в ціну товару відповідно до товаросупровідних документів, та комерційному відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

- в інвойсі від 02.07.2022 № LBS2207-293 - зазначено, що місце доставки Одеса, а не Гданськ;

- у рахунку на перевезення вантажу № 2209021 від 05.09.2022 - зазначено місце завантаження Блонье, а вантаж прибув в Гдиню, транспортних витрат на даному відрізку не надано. Вищезазначене означає, що відсутні всі складові митної вартості товару (а саме навантаження, перевантаження, портові, транспорт з порту до кордону); рахунок на перевезення вантажу № 2206193 датований 22.06.2022, a BILL OF LADING №, TWSE220700261 - датований 07.07.2022. Всі сукупно зазначені відомості свідчать про можливість існування іншого рахунку на перевезення.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);

2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог cт. 254 МКУ.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати, і додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надіслано: платіжні доручення, інформацію з інтернет-ресурсів Платіжні доручення, які не стосуються даних по ставках інформацію з інтернету, висновок експерта, відповідь на вимогу про не можливість надання інших документів.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ.

У Львівській митниці наявна інформація, щодо вартості даного товару становить на рівні 9,25 дол. США за кг. Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VIрозділ, / III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала мд № UA504080/2022/002001 від 17.07.2022».

В даному рішенні зазначається, що Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як вбачається із матеріалів справи, скориставшись таким своїм правом декларант від 09.01.2023 року надіслав до Львівської митниці супровідний лист із додатковими документами, які зазначені в рішенні про коригування митної вартості товару. Про направлення такого листа свідчить опис вкладення із печаткою поштового відправлення та накладна із номером відправлення.

У відповідь на таке повідомлення, позивачу від Львівської митниці надійшла відповідь такого змісту.

«На Ваш супровідний лист б/н (вх. Львівської митниці від 13.01.2022 Nol519/13-15), щодо надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів задекларованих за МД NUA209140/2022/096114 від 15.09.2022, повідомляємо наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України (далі - МКУ), декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

З Вашим листом надійшли:

- прибуткова накладна від 16.07.2022;

- договір з перевізником;

- рахунок брокера за митне оформлення;

- виписка з бухгалтерської документації.

Решта документів, що надійшли з Вашим листом, вже подавалися до митного оформлення та були враховані митницею при винесенні рішення про коригування митної вартості.

Під час розгляду надісланих із Вашим листом додаткових документах було виявлено наступне.

Згідно п. 2.4.2. договору транспортного експедирування № 1006/13-02 від 10.06.2013 Клієнт має надати Експедитору Заявку за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження. Дана Заявка Вами не подавалась. Згідно п. 3.2. договору транспортного експедирування № 1006/13-02 від 10.06.2013 Клієнт зобов`язаний здійснити оплату за надані послуги протягом трьох днів з дати оформлення рахунку. Банківські документи про оплату транспортних рахунків Вами не подавались.

Вами поданий рахунок No2206193 від 22.06.2022 на морський фрахт за маршрутом Нінбо Гданськ, та рахунок No2209021 від 05.09.2022 на автомобільне перевезення за маршрутом Блоне-Рава-Руська. Транспортні документи на відрізку Гданськ-Блоне Вами не подавались. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витратив на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Транспортні витрати на даному відрізку до митної вартості не включено, що є порушенням вимог ч. 10 cт. 58 МКУ.

Неналежна якість додатків до Висновку про вартість не дає можливості прочитати всю наявну інформацію та з`ясувати характеристики товарів, що пропонуються до продажу.

У надісланих із Вашим листом додаткових документах не усунуто та не роз`яснено розбіжності виявлені під час здійснення митного оформлення товару.

З огляду на викладене та відповідно до cт. 55 МКУ, Львівська митниця відмовила у скасуванні та залишає без змін рішення про коригування митної вартості NoUA209000/2022/210184/2 від 14.09.2022.

Додатково повідомляємо, що відповідно до положень МКУ декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня або до суду.»

Судом встановлено, що на виправлення таких недоліків, які зазначені у відповіді, позивачем було направлено ще низку додаткових документів, а саме:

1) звіт про оцінку вартості товару.

2) видаткові накладні № 0000877 від 30 березня 2022 року, № 0002457 від 17 серпня 2022 року, №0002480 від 20 серпня 2022 року;

3) пояснення ТОВ «Формаг» про відрізок дороги Гданськ-Блоне;

4) рахунок TOB «Формаг» №2209021 від 05.09.2022 року;

5) довідка про транспортні витрати ТОВ «Формаг» №2706 від 05.09.2022 року.

Однак всі додаткові документи не переконали митний орган і у відповідь вже на повторний лист, митний орган зазначив, що відмовляє у скасуванні та залишає без змін рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210184/2.

Спираючись на все вище зазначене, варто аргументувати всі зазначені митницею недоліки.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210184/2 митний орган зазначає що «надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена».

Так, згідно із Постанова Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19, зазначається, що Верховний Суд звернув увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Такі висновки Верховного Суду свідчать про те, що коригування митної вартості можливе лише за передбачених законом підстав, а вихід за межі таких підстав свідчить про неправомірність дій митного органу.

Щодо наступного недоліку, який був зазначений митним органом є те, що «до п.4.2 зовнішньоекономічного контракту DS25022019 від 25.02.2019 "ціна договору складається з вартості продукції, включаючи вартість тари, упаковки, маркування входить в ціну товару відповідно до товаросупровідних документів, та комерційному відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.»

Досліджуючи контракт, варто ствердити, що пункт 4.2. такої інформації не містить, тому таке твердження у рішенні про коригування митної вартості товарів є безпідставним, адже пункт 4.2. контракту № DS 25022019 передбачає собою інформацію про те, що тара і упаковка має відповідати встановленим правилам, а не те, що вона включається в ціну договору.

Щодо твердження митного органу, що «у рахунку на перевезення вантажу № 2209021 від 05.09.2022 -зазначено місце завантаження Блоне, а вантаж прибув в Гдиню, транспортних витрат на даному відрізку не надано. Вищезазначене означає, що відсутні всі складові митної вартості товару (а саме навантаження, перевантаження, портові, транспорт з порту до кордону);»

Суд зазначає, що в повторному листі від 01.03.2023 року позивач направляв до митниці Пояснення ТОВ «Формаг» про відрізок дороги Гданськ-Блоне, Рахунок ТОВ «Формаг» №2209021 від 05.09.2022 року, Довідка про транспортні витрати ТОВ «Формаг» №2706 від 05.09.2022 року. Дані документи давали розширене пояснення на всі сумніви митного органу.

Також варто ствердити, що Постанова Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, у якій Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен, підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. А законом такий доказ не визначений.

Також митний орган вимагав документи в яких зазначатиметься елементи навантаження, відвантаження товару, проте Постанова Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19 зазначає, що здійснюючи коригування митної вартості товару, контролюючий орган зазначив, що в поданих платником документах наявні розбіжності щодо умов оплати товару і не можна визначити точну вартість товару і тому використовує резервний метод. Ці обставини, нібито, виключали можливість контролюючого органу перевірити числове значення заявленої митної вартості за основним методом.

Водночас, Верховний Суд звернув увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої воно не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної; декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

Щодо інформаційності та форми оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, то відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених: частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним- 1 органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування! і заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну і фінансову політику.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 No 598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів.

Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та перелік додаткових складових до ціни договору.

У графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що мають використовуватися митним органом для визначення митної вартості" Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів мають зазначатися причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу;

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також має зазначатися послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Однак такої інформації рішення про коригування митної вартості товарів не містить взагалі.

Виходячи із вищезазначеного, рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним і не обґрунтованим, тому що воно має включати в себе всі вищезазначені вимоги, митним органом не було описано послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом також не було описано та роз`яснено, чому є невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу, а також чому невірно проведений розрахунок митної вартості.

Постанова Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625, в якій зазначається, наступне. Суди усіх інстанцій визнали, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Ставлячи під сумнів обґрунтованість вимоги митного органу про надання додаткових документів, Верховний Суд зазначив, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні і обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а дії митного органу визнали незаконними.

На підставі цього вважаємо таке рішення протиправним.

Що стосується вимоги, яка передбачається в самому рішенні про направлення додаткових документів, а саме: «Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати, додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою; контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов і договору (угоди, контракту);

9) виписку з бухгалтерської документації;

10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

11) копію митної декларації країни відправлення;

12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій; про вартість товару або сировини.»

Дана вимога митного органу була виконана в повному обсязі, про що свідчить; супровідний лист із переліком документів та опис вклад, проте навіть ці дії не призвели до позитивного вирішення такого питання.

Згідно частин 3 та 4 статті 53 Митного Кодексу України в них зазначається наступна інформація: «У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).»

Виходячи із посилання на частини 3, 4 ст. 53 МК України, суд зазначає, що пукти із частини 3 ст. 53 зазначені в оскаржуваному рішенні під пунктами 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 із частини 4 статті 53 МК України жодного переліченого вище документа не зазначено.

Натомість посилання на частину 4 статті 53 МК України є в рішенні про коригування митної вартості товару.

Також митний орган у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначає такі документи:

1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також: документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Однак, частинами 3 та 4 статті 53 МК України таких документів не передбачається.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 р. у справі № 804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Окрім цього, Верховний Суд у цій справі звернув увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 р. у справі № 820/4849/16 наголосив, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить саме на платнику податків. Суд також назвав вимоги до запиту додаткових документів, відповідно до яких митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості; товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

До подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 р. у справі № 809/1838/15, вказавши що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також; обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Враховуючи вищевказане, суд приходить висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, суд вважає за необхідне, для належного захисту та відновлення прав позивача, вийти за межі позовних вимог та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA 209140/2022/001542, оскільки саме на підставі такої у подальшому було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості, тобто відмовлено у прийнятті митної декларації було протиправно.

Щодо вимоги зобов`язати відповідача розмитнити спірну вартість товарів за першим методом (за ціною договору) та повернути різницю сплаченої митної вартості товару у сумі 77486,08 грн., таку вимогу суд вважає передчасною, оскільки задовольнивши позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування картки відмовити та рішення про коригування митної вартості, правомірним буде очікування від суб`єкту владних повноважень виконати вищезазначене рішення в строк та спосіб встановлений судом. Питання повернення сплаченої митної вартості товару у сумі 77486,08 грн. не є предметом розгляду у даній справі, оскільки під час розгляду такої надвалась правова оцінка діям у формі прийнятих рішень. Відновленими можуть бути лише порушені права, а не ті, які ймовірно будуть порушені в майбутньому. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач добровільно не поверне вищезазначену суму, у зв`язку із скасуванням рішення на підставі якого позивачем така була надміру сплачена. Відтак, у задоволені такої вимоги слід відмовити, як у передчасній.

Враховуючи вищезазначене, даний позов підлягає до задоволення частково.

В силу вимог статті 139 КАС України, так, як позовні вимоги задоволено частково, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» (Площа Кирила і Мефодія, буд. 1, кв. 50, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, ) до Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) про скасування рішення задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України Про коригування митної вартості товарів за № UA209000/2022/210184/2 від 14 вересня 2022 року.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA 209140/2022/001542.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Автосервіс» (Площа Кирила і Мефодія, буд. 1, кв. 50, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

5. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець