Справа № 420/5143/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5143/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення ТУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії №31 від 30.01-2023 р.

- визнати бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника (не здійснення перерахунку) з 25.01.2023 року - протиправною та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію у зв`язку з втратою годувальника (здійснити перерахунку) з 25.01.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.01.2023 року ОСОБА_1 , звернулась до ГУ УПФУ в Одеській області із заявою про зміну виду пенсії/перерахунок пенсії надавши всі необхідні документи. До цього часу ГУ УПФУ в Одеській області не прийняло рішення за результатами розгляду зазначеної заяви. Замість прийняття рішення, співробітники ГУ УПФУ в Одеській області видали позивачці протиправне рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у перерахунку пенсії №31 від 30.01.2023 року. Зазначене рішення обґрунтоване тим, що в наданій копії паспорта померлого годувальника, вказана адреса реєстрації, яка не співпадає з адресою реєстрації заявниці, а довідка №51 від 23.01,2023 р, щодо спільного проживання видана КП ЖКС «Вузовський», який не є органом місцевого самоврядування. Зазначене рішення позивачка вважає протиправним.

Ухвалою суду від 21.04.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних і зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до органів Пенсійного фонду України з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, розглянувши заяву та додані до неї документи, 30.01.2023 прийняло рішення за №31 про відмову в перерахунку пенсії ( відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника) у зв`язку з тим, що адреса ОСОБА_1 не співпадає з адресою померлого годувальника (згідно паспортних даних померлого чоловіка.). Довідка №51 від 23.01.2023 року, щодо спільного проживання, видана КП "Житлово-комунальний сервіс "Вузівській". КП "Житлово-комунальний сервіс "Вузівській" - не є органом місцевого самоврядування. Інші документи, які підтверджують ці обставини Позивачем не надано, тому виключається належне підтвердження документів, що подаються до заяви про переведення на пенсію по втраті годувальника. А отже законних підстав Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію у зв`язку з втратою годувальника не має.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних і зазначає, що 25.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії - перехід на інший вид пенсії по втраті годувальника згідно Закону №1058. Розгляд заяви здійснювався Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності. За розглядом вказаної заяви та доданих до неї документів було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.01.2023 року №31. Відповідно до наданих документів Позивачкою надано копію паспорта померлого годувальника, де вказана адреса реєстрації, яка не співпадає з адресою реєстрації. Також Позивачкою надано довідку №51 від 23.01.2023 року щодо спільного проживання, видана КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», яка потребує додаткового уточнення. Таким чином, прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону №1058.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 з 11.12.1952 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.22).

Як встановлено судом з матеріалів справи і не заперечується відповідачем, ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.24).

З матеріалів справи вбачається, що позивачці з 26.08.2021 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

25.01.2023 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перехід на інший вид пенсії по втраті годувальника.

Розгляд заяви здійснювався Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності.

За розглядом вказаної заяви та доданих до неї документів було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.01.2023 року №31.

У рішенні відповідачем зазначено, що заявницею надано копію паспорта померлого годувальника, де вказана адреса реєстрації, яка не співпадає з адресою заявниці. Довідка №51 від 23.01.2023 року, щодо спільного проживання, видана КП «Житлово - комунальний сервіс «Вузівський», який не являється органом місцевого самоврядування.

Враховуючи вищезазначене, позивачці відмовлено в перерахунку пенсії - переході на інший вид пенсії.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон України №1058-IV).

У частині першій статті 9 Закону України №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону України №1058-IV).

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначено статтею 36 Закону України №1058-IV. Так, у частині першій цієї статті передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 Закону України №1058-IV, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

У пункті 1 частини другої статті 36 Закону України №1058-IV зазначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 вказаного Закону.

Згідно з частиною третьої статті 36 Закону України №1058-IV ,до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Аналізуючи наведені положення можна сформувати висновок про те, що позивач, як член сім`ї померлого годувальника, має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, стаття 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого чи безвісно відсутнього годувальника, які були на його утриманні.

Зазначена стаття визначає умови, за яких членам сім`ї, зазначеним в її другій частині, призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.

Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять вимог, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-то спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

У розумінні статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі.

Крім того, абзацами першим та другим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, в даному випадку єдиною та достатньою умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є факт перебування позивача в шлюбних відносинах з померлим, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб.

Отже, право позивачки на призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, підтверджено належними та допустимими доказами.

Разом із цим, суд звертає увагу, що на підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Пунктом 2.11 Порядку № 22-1 визначено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

За результатом дослідження матеріалів справи та наданих сторонами доказів, суд констатує, що відповідач прийняв рішення №31, яким відмовив позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника так, як адреса реєстрації померлого годувальника не співпадає з адресою заявниці.

При цьому, суд зазначає, що довідкою №51 від 23.01.2023 року, виданою КП ЖКС «Вузовський», підтверджено, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею, по дань смерті, проживав, був зареєстрований та вів спільне господарство чоловік - ОСОБА_2 (а.с.11).

Вказана довідка видана для подання до Центрального об`єднаного УПФУ в Одеській області та містить підписи відповідальних осіб, печатку КП ЖКС «Вузовський».

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.63 ГКУ в Україні, можуть діяти підприємства таких видів: комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади.

Згідно положень ст.78 ГКУ, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Суд зазначає, що КП ЖКС «Вузовський» є комунальним підприємством Одеської міської ради, форма власності - державна власність/власність територіальних громад.

З урахуванням зазначеного, суд відхиляє доводи відповідача про те, що дана довідка видана КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», який не являється органом місцевого самоврядування.

Вказане дає підстави констатувати, що право позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника порушено, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 30.01.2023 року не відповідає принципам, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.

Суд зазначає, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідачем прийнято рішення, яким відмовлено у переведені на вид пенсії по втраті годувальника - суд не вбачає вчинення бездіяльності з боку відповідача по відношенню до позивачки.

Крім того, в зобов`язальній частині прохальної частини позову позивачка просить зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію у зв`язку з втратою годувальника (здійснити перерахунку) з 25.01.2023 року.

Проте, як встановлено судом рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 30.01.2023 року позивачці відмовлено у переведені її на вид пенсії по втраті годувальник. Тобто, даний вид пенсії позивачці не призначено, а тому вимоги в частині зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію у зв`язку з втратою годувальника (здійснити перерахунку) з 25.01.2023 року є передчасними та не можуть бути задоволенні судом.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою належного захисту прав позивачки суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 30.01.2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на інший вид пенсії, у зв`язку з втратою годувальника та з урахуванням позиції суду, що викладена в даному рішенні.

Саме такий спосіб захисту порушених прав позивачки суд вважає належним та достатнім.

У задоволенні іншої частини позову суд не вбачає обґрунтованих підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що даний адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 2147,20 грн. судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246,255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 30.01.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на інший вид пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням позиції суду, що викладена в даному рішенні.

Стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Відповідач - Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, 21100, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 03.07.2023 року з урахуванням перебування судді у відпустці.

Суддя Н.В. Бжассо