Справа № 420/9493/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9493/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо встановлення, обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, виходячи з розміру надбавки за науковий ступінь кандидата наук 5 % від посадового окладу; зобов`язати Військову академію (м. Одеса) розрахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, виплат, проведених у цей період, та належних по звільненню, виходячи з розміру надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу; зобов`язати Військову академію (м. Одеса) виготовити та направити оновлений грошовий атестат та довідку про розміри щомісячних додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2008 року має науковий ступінь кандидата наук та отримував надбавку по 28.02.2018 року у розмірі 15 % посадового окладу. З 01.03.2018 по дату звільнення відповідач протиправно виплачував набавку у розмірі 5 %. Однак, ст. 59 ЗУ «Про вищу освіту» визначено, що розмір надбавки 15 %. Тобто, відповідач всупереч ст. 59 ЗУ «Про вищу освіту» виплачував надбавку за науковий ступінь кандидата наук 5 % від посадового окладу.

Представником відповідача Військової академії (м. Одеса) до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить залишити позовну заяву без розгляду та вказує, що приписами підпунктів 2, 3 пункту 6 Постанови №704 визначено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право виплачувати: доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем; доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин). Разом з тим, посилання позивача на приписи Закону України «Про вищу освіту», у тому числі на ч. 2 ст. 59 останнього, є безпідставними, з огляду на те, що Закон України «Про вищу освіту» встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях. У той же час, у межах спірних правовідносин позивач був військовослужбовцем, гарантії соціального і правового захисту якого встановлюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими нормативноправовими актами, прийнятими на його виконання, у тому числі й Постановою №704, які, у свою чергу, містять спеціальні правові норми щодо соціального захисту військовослужбовців.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що норми Закону України Про вищу освіту мають пріоритет над нормами Постанови КМУ №704 та наказу Міністра оборони України №260. Дія Постанови №704 та наказу Міністра оборони України №260 в частині встановлення надбавок за науковий ступінь в розмірі 5% розповсюджується на військовослужбовців, які не проходять службу у закладах вищої освіти. Для встановлення грошової надбавки за науковий ступінь тим військовослужбовцям, які проходять службу у закладах вищої освіти, пріоритетними є норми Закону України Про вищу освіту. До того ж спеціальною в даному випадку є норма Закону, а не Постанови КМУ №704 та Порядку №260. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму ст. 59 Закону № 1556-VII, а не положення підзаконного акта пп. 2, 3 п. 6 Постанови № 704 на наказу №260.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 04 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу у Військовій академії (м. Одеса) та наказом № 96 від 04.05.2020 року був виключений зі списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення (а.с. 9-10).

05 травня 2020 року Військовою академією (м. Одеса) на ім`я ОСОБА_1 видано грошовий атестат (а.с. 11).

18 травня 2020 року Військовою академією (м. Одеса) на ім`я ОСОБА_1 видано довідку про розміри щомісячних додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 (а.с. 12-13).

Згідно довідки Військової академії (м. Одеса) про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 29.05.2023 року, в період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, ОСОБА_1 виплачувалась надбавка за науковий ступінь кандидата наук 5 % від посадового окладу (а.с. 54).

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про вищу освіту» законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про вищу освіту» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про вищу освіту» державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти.

Таким чином, з аналізу вищевикладеного слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України «Про вищу освіту».

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про вищу освіту» науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір доплат за рахунок власних надходжень.

Підпунктом 8 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про вищу освіту» визначено, що науковий ступінь кандидата наук після набрання чинності цим Законом прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Тобто, приписами ЗУ «Про вищу освіту» чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання незалежно від того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Відповідно до пп. 2, 3 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено виплачувати: доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем; доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має науковий ступінь кандидата наук з фізичного виховання та спору зі спеціальності фізична культура, фізичне виконання різних груп населення (а.с. 8).

Згідно довідки Військової академії (м. Одеса) про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 29.05.2023 року, в період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, ОСОБА_1 виплачувалась надбавка за науковий ступінь кандидата наук 5 % від посадового окладу (а.с. 54).

Разом з тим, до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника вищого навчального закладу зі специфічними умовами навчання, мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту», якими, зокрема частиною другою статті 59, установлено доплати за науковий ступінь (кандидат наук) - не менше 15 відсотків посадового окладу та за вчене звання (доцент) - не менше 25 відсотків посадового окладу.

Отже, по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання саме Закон України «Про вищу освіту» є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Доводи відповідача про те, що у межах спірних правовідносин позивач був військовослужбовцем, гарантії соціального і правового захисту якого встановлюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, у тому числі й Постановою №704, які, у свою чергу, містять спеціальні правові норми щодо соціального захисту військовослужбовців, суд не приймає до уваги оскільки правила визначення доплати за науковий ступінь, установлені підпунктом 2 пункту 6 постанови № 704, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, у той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 ЗУ «Про вищу освіту».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 червня 2023 року по справі № 380/24050/21.

При цьому, у вказаній постанові 21 червня 2023 року по справі № 380/24050/21 суд вказав, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму частини другої статті 59 Закону № 1556-VII, а не положення підзаконного акта - постанови № 704.

Отже, при визначенні доплати за науковий ступінь та вчене звання необхідно застосовувати доплату за науковий ступінь (кандидат наук) у розмірі 15 % посадового окладу та за вчене звання (доцент, старшого дослідника) - 25 % посадового окладу відповідно до частини другої статті 59 Закону № 1556-VII.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких підстав, суд дійшов висновку, щодо неправомірності дій Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь кандидата наук 5 % від посадового окладу за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, а тому слід зобов`язати Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

Також, позивач, просить суд зобов`язати Військову академію (м. Одеса) розрахувати та виплатити ОСОБА_1 виплати, проведені за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, та належні по звільненню, виходячи з розміру надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу, виготовити та направити оновлений грошовий атестат та довідку про розміри щомісячних додаткових видів забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 .

Разом з тим, оскільки станом на теперішній час надбавка за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, ОСОБА_1 не нарахована та не виплачена, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 5 % від посадового окладу; зобов`язання Військової академії (м. Одеса) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, із врахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця поживання: АДРЕСА_1 ) до Військової академії (м. Одеса) (, адреса місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10) про протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 5 % від посадового окладу.

Зобов`язати Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2020 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук