Справа № 420/15813/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача Коліогло П.П., представника відповідача - Розенбойм Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління ДПС в Одеській області

до Приватного акціонерного товариства "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів"

про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Головне управління ДПС в Одеській області із заявою , в якій просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Приватного акціонерного товариства "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів" згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.06.2023 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків. Заява обґрунтована тим, що Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наказ від 28.06.2023 № 4892-п "Про проведення фактичної перевірки Приватного акціонерного товариства "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів", з 29.06.2023 тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2021 по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв.

Підставою для прийняття даного наказу слугував проведений попередньо аналіз господарської діяльності приватного акціонерного товариства "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів", за результатами якого було встановлено придбання суб`єктом господарювання у ТОВ "АЛМА ВІН" дизельного палива в обсязі 82204 литрів, тоді як ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) видано на адресу Одеська область, Великомихайлівський район, с. Новоборисівка, вулиця Центральна, будинок 2, на загальну місткість резервуарів 30000литрів. Дана обставина може свідчити про порушення вимог законодавства у сфері обліку, зберігання пального, за дотриманням якого заявник має право здійснювати контроль в силу приписів Закону "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Заявник стверджує, що у відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 28.06.2023 №№ 9517/15-32-09-01, 9518/15-32-09-01 29.06.2023 о 17 год. 00 хв. був здійснений вихід посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області, а саме головними державними інспекторами відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою проведення фактичної перевірки ПрАТ "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів". Працівниками Головного управління ДПС в Одеській області були пред`явлені службові посвідчення, копія наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 28.06.2023 № 4892-п та направлення на перевірку від 28.06.2023 директору ПрАТ ОСОБА_3 . Але директор відмовив посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області у допуску до проведення фактичної перевірки, підстав відмови не навів.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт відмови від допуску до перевірки № 2701/15-32-09-01 від 29.06.2023 , який директор комбінату відмовився підписувати, про що складений акт відмови від підпису акту не допуску до перевірки 2702/15-32-09-01.

Вказана відмова, в силу приписів статті 94 Податкового кодексу України, слугувала підставою звернення до начальника контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна відповідача. 30.06.2023 об 11 год. 29 хвил. заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області Бородюком М. було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ПрАТ "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів".

Заявник зазначає, що відповідно до пп. 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна застосований, оскільки платник податків відмовився від проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення та від допуску посадових осіб контролюючого органу. Обґрунтованість арешту протягом 96 годин має бути перевірена судом, у зв`язку з чим просить задовольнити заяву.

Позиція відповідача (ПрАТ "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів") викладена у відзиві на позовну заяву, в якому представник товариства проти заяви про підтвердження обґрунтованості рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна заперечує, та зазначає, що у допуску до проведення фактичної перевірки відмовлено за законних підстав. Наказ Головного управління ДПС в Одеській області №4892-п "Про проведення фактичної перевірки ПрАТ "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів" є незаконним, містить лише одну фактичну підставу його прийняття, а саме - посилання на мету "здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання і обігу пального, з урахуванням попередньо проведеного аналізу податкової інформації, яка свідчить про можливі порушення законодавства у сфері зберігання та обігу пального". Натомість, резолютивна частина наказу передбачає "здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій свідоцтв". В наказі орган ДПС посилається на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), але вказаний пункт не передбачає проведення фактичної перевірки стосовно (щодо) "ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації", що зазначено в резолютивній частині наказу. Отже, на думку відповідача, має місце істотна невідповідність між метою та предметом перевірки, оскільки поняття "пальне" є набагато вужчим за змістом ніж "підакцизні товари" та "товарні запаси" (товари). Таким чином, визначена податковим органом мета перевірки підприємства не відповідає предмету цієї перевірки. Окрім посилання на підпункт 80.2.5, пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства. Істотні та грубі порушення податковим органом вимог ПК України щодо належного вмотивування наказу про перевірку, відсутність конкретної юридичної підстави та відповідної їй фактичної підстави для такої перевірки надавало право позивачу на недопуск посадових осіб відповідача до проведення такої перевірки. Відповідач послався на судову практику Верховного Суду у справах з подібних правовідносин: від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18, від 28.10.2021 у справі № 520/10214/2020, від 02.09.2020 № 821/1828/16, від 11.01.2023 № 160/2357/21, від 08.12.2022 № 140/2889/21, від 28.04.2023 № 640/21823/19, від 11.05.2023 № 500/5559/21, від 04.03.2021 № 803/1171/17.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 30.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 03.07.2023 об 15 год. 30 хвил.

Справа розглянута у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін. Представник ДПС підтримав заяву та просить її задовольнити.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні звернення податкового органу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Згідно з приписами частини четвертої статті 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутись до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПКУ контролюючі органи виконують такі функції, зокрема:

- здійснюють контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

Ззгідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, серед іншого мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно п. п.п. 16.1.13, п.п. 16.1.9 п. 16.1 ст. 16 ПКУ платник податків зобов`язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити фактичні перевірки. Як визначено в п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

В свою чергу, згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Право звернення до суду суб`єктом владних повноважень - податковим органом визначено статтею 94 ПК України, а саме на суд покладено обов`язок перевірити обґрунтованість рішення контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Відтак, для здійснення судового контролю за рішенням податкового органу, яке зачіпає права та інтереси платника податків, податковий орган зобов`язаний звернутись до суду. Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної, або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пунктів 94.3, 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно із пунктом 94.5 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом 94.10 ст.94 ПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Аналогічні позиція закріплена в "Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків", затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року № 632.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

У відзиві на позов відповідач та представник відповідача в судовому засіданні не заперечують факт відмови від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Про це свідчить також складений посадовими особами ГУ ДПС акт про такий не допуск.

Разом з тим, відповідач стверджує про те, що податкова служба не мала законних підстав для проведення фактичної перевірки у зв`язку з незаконністю наказу про проведення перевірки, оформлення його з порушеннями вимог ПКУ.

Абз.5 п.81.1 ПКУ передбачає, що підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки є факт непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) документів, визначених п. 81.1 ПКУ або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абз.6 п. 81.1 ПКУ). Якщо ж платник податків безпідставно відмовляє в допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тобто має місце невиконання платником податку його податкового обов`язку, що передбачений підпунктом 16.1.13 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, то наведене є підставою для звернення контролюючого органу до суду із позовом про застосування до платника податків примусових заходів забезпечувального характеру, що спрямовані на забезпечення виконання платником податків його податкового обов`язку, серед іншого, у спосіб підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна .

Відповідач стверджує, що відмова від допуску до перевірки була обумовлена оформленням наказу про проведення перевірки з порушенням вимог, встановлених п. 81 ПКУ.

Статтею 283 КАС України ця справа відноситься до термінових справ, вимоги про підтвердження адміністративного арешту майна розглядаються в спеціальному скороченому порядку та спрощеному провадженні. Метою впровадженого статтею 283 КАС України інституту термінових справ є необхідність оперативного реагування на правовідносини, що виникли, зокрема, у питанні реалізації контролюючим органом своєї компетенції у сфері податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є способом забезпечення збереження поточного майнового становища платника податків і не є ані способом притягнення платника податків до відповідальності, ані способом вчинення контролюючим органом дій, направлених на реалізацію арештованого майна.

Статтею 283 КАС України передбачено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі (частина друга статті 283 КАС України). Так, згідно пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів. Після спливу 96-ти годин з моменту прийняття рішення про накладення адміністративного арешту майна, встановленого для перевірки його обґрунтованості судом, такий арешт є припиненим в силу закону, що виключає можливість задоволення позовних вимог про підтвердження його обґрунтованості, з огляду на сплив цього часу.

Адміністративний суд у даній категорії справ не вирішує спір, тому що об`єктивно обмежений як часом, так і встановленою процедурою розгляду, а здійснює контроль за рішеннями чи діями ДПС, які впливають або можуть вплинути на права та інтереси осіб (насамперед, платників податків) у публічних правовідносинах, шляхом оцінки обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків. Сторони у порівнянні із загальним позовним провадженням обмежені можливостями представлення перед судом своєї процесуальної позиції. Отже, при зверненні податкового органу з вимогою про підтвердження адміністративного арешту майна суд має перевіряти: 1) наявність однієї чи декількох обставин, визначених у ч. 94.2 ст. 94 ПК України, факт наявності яких (якої) має бути доведений; 2) додержання податковим органом строку подання заяви впродовж 24 годин від моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду (ч. 2 ст. 283 КАСУ); 3) дотримання податковим органом вимог до заяви у письмовій формі, передбачених у пунктах 1-6 ч. 2 ст. 283 КАСУ.

Судом установлено, що суб`єктом владних повноважень в повній мірі дотримано процедуру з`ясування та встановлення чітко визначених необхідних обставин для застосування до платника податків умовного адміністративного арешту, недопуск до проведення перевірки сторонами не оспорюється, заява про підтвердження обґрунтованості адмінарешту подана до суду своєчасно, форма заяви дотримана. Наказ за формою відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 ПКУ, оскільки в ньому зазначено дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПКУ, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Суд не дає оцінку правомірності наказу, оскільки вирішення такого спору можливо тільки у позовному провадженні , а не в окремому, яким є дана справа.

Законність наказу про призначення фактичної перевірки позивач має намір оскаржити в судовому порядку, подавши позов до Одеського окружного адміністративного суду (провадження у справі ще не відкрито у справі № 420/15671/23). Відтак, з однієї сторони, це свідчить про правомірність дій (рішень) ГУ ДПС в Одеській області під час призначення фактичної перевірки ПрАТ та виходу на перевірку, а з іншої про невиконання відповідачем податкового обов`язку, передбаченого підпунктом 16.1.13 пункту 16.1 статті 16, пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки за наявності на те законних підстав).

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що в ГУ ДПС в Одеській області виникли законні підстави для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту та звернення до суду із даним позовом, які не можуть ставитися в пряму залежність від оцінки самим платником податків законності підстав для проведення податкової перевірки.

Якщо в подальшому наказ про проведення перевірки буде визнано судом незаконним, платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про припинення адміністративного арешту.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Головне управління ДПС в Одеській області обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків приватного акціонерного товариства "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів".

Станом на день розгляду даної справи, рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 30.06.2023 не оскаржене та не скасовано, а відтак воно є чинним, строки прийняття рішення про застосування умовного адміністративного арешту позивачем дотримані.

Держава користується широкою свободою розсуду як щодо вибору способу вжиття контрольних заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети закону (рішення ЄСПЛ у справі "Звольськи та Звольська проти Республіки Чехії" від 2002 р.). Отже, , застосування державою адміністративного арешту майна відбувається на підставі відповідної норми закону, перебуває в межах дотримання принципу справедливого балансу між приватним і суспільним інтересами, оскільки держава, стягуючи податки та збори, підтримує свій публічний фінансовий інтерес, застосовуючи до осіб такі обмеження, як адміністративний арешт майна, та накладає таке обмеження на особу з метою забезпечити виконання її податкового обов`язку для задоволення інтересів суспільства.

Тому застосування адміністративного арешту майна платника податків, передбачене п. 94.2 ст. 94 ПКУ, не можна розглядати як позбавлення права власності/права мирного володіння майном у контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а варто розглядати як втручання в користування майном, проте яке є дозволеним, відповідно до закону, обмеженням держави.

З поданих до суду матеріалів не вбачається спору про право. При цьому суд приймає до уваги висновки постанови Верховного Суду від 23.02.2023 р. у справі № 640/17091/21.

Посилання відповідача на необхідність врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18, від 28.10.2021 у справі № 520/10214/2020, від 11.05.2023 № 500/5559/21, від 04.03.2021 № 803/1171/17 є необгрунтованими, оскільки предметом оскарження у зазначених справах були накази про проведення перевірки. Також суд не приймає до уваги наведені відповідачем постанови ВС від 02.09.2020 № 821/1828/16, від 11.01.2023 № 160/2357/21, від 08.12.2022 № 140/2889/21, в яких позивачами оскаржувались податкові повідомлення -рішення з підстав прийняття наказів про проведення перевірок з порушеннями ст. 81 ПКУ, тобто правовідносини також не є подібними з даною справою.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що вимоги Головного управління ДПС в Одеській області підлягають до задоволення.

Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ч. 2 ст. 139, статтями 241-246, 255, 270, 271, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву Головного управління Державної податкової служби в Одеській області.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Приватного акціонерного товариства "Весело-Кутський комбінат хлібопродуктів" () згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.06.2023 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судове рішення можуть бути подані сторонами до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня їх проголошення рішення. Подання апеляційної скарги на рішення суду не перешкоджає його виконанню.

Рішення проголошено 04.07.2023.

Суддя В.В.Хом`якова