Справа № 480/5216/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 червня 2023 року Справа № 480/5216/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глазька С.М.,

за участі секретаря судового засідання Щербаченко В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Хащина Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Суми клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської обласної, у якій просить:

- стягнути з Сумської обласної прокуратури (як правонаступника всіх прав та обов`язків перейменованої прокуратури Сумської області () на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку, що становить 20828,16 грн;

- стягнути з Сумської обласної прокуратури (як правонаступника всіх прав та обов`язків перейменованої прокуратури Сумської області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати при звільненні з 20.01.2022 по день ухвалення судового рішення з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 991,82 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, у якому повивач зазначає, що строк звернення до суду нею був пропущений з поважних причин, оскільки, вирішуючи у судовому порядку спір щодо поновлення її на посаді, суд першої інстанції відмовив їй у поновленні на посаді, суд апеляційної інстанції поновив її на посаді, тим самим виключив можливість вимоги просити вихідну допомогу, а суд касаційної інстанції від 10.02.2023, скасувавши постанову суду апеляційної інстанції, відмовив їй у поновленні на посаді. Як зазначає позивач їй не було своєчасно повідомлено про скасування постанови суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вона не мала можливості звернутися до суду з позовом у даній справі своєчасно.

Відповідач, заперечуючи у задоволенні позовних вимог, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, до якого додав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем було порушено строк звернення до суду без поважних причин, оскільки про своє звільнення позивач достеменно знала 09.05.2020 (дата ознайомлення з наказом про звільнення від 29.04.2020 №99к).

У підготовчому засіданні позивач підтримала своє клопотання про поновлення строку звернення до суду та окрім іншого зазначила, що не вважає, що до спірних правовідносин застосовуються строки звернення до суду. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що не підлягає задоволенню клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та заперечувала проти задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотань, суд встановив наступне.

Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд стягнути з Сумської обласної прокуратури на її користь вихідну допомогу при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку, що становить 20828,16 грн, яку відповідач мав виплатити у день звільнення позивача з роботи.

Приймаючи дану ухвалу суд зазначає наступне.

Так, у рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

До «усіх виплат» (заробітна плата, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати) також належить і виплата вихідної допомоги (що є предметом позовних вимог), яка гарантована статтею 43 Конституції України. Поняття та підстави виплати вихідної допомоги визначені статтею 44 КЗпП України. За змістом цієї норми вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав, що виплачуються працівникові при звільненні. Тобто, основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Отже, спір у цій справі стосується невиплати вихідної допомоги при звільненні на яку працівник має право, згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про її стягнення.

Указана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 травня 2022 року у справі №200/1636/21-а, від 23 червня 2022 року у справі №120/513/21-а, від 30 червня 2022 року у справі №380/10174/21, від 04 серпня 2022 року у справі №600/5478/21, від 29 листопада 2022 року у справі № 200/4481/21 адміністративне провадження № К/9901/44814/21, яка враховується судом при розгляді даної справи.

Керуючись ст.ст. 77, 122, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

У задоволенні заяви Сумської обласної прокуратури про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 04.06.2023

Суддя С.М. Глазько