Справа № 420/11405/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 18 травня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83), в якій позивач просить:

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 21.04.2023 р. звільнилася з КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» та оформила пенсію за віком, і 14.04.2023 року ОСОБА_1 було подано заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Але Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було винесено рішення про відмову в частині перерахунку пенсії за № 73 від 21.04.2023 року, з посиланням на те, що згідно з записів трудової книжки НОМЕР_2 від 06.09.1980 та акту зустрічної перевірки довідки про стаж роботи від 05.04.2023 № 1500-1002-18/2961 заявниця з 09.10.2000 переведена на посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології з присвоєнням 9 рангу державного службовця. За таких умов період роботи з 09.10.2000 по теперішній час неможливо зарахувати до стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. До стажу за вислугу років зараховано період з 19.08.1988 по 08.10.2000, що становить 12 років 1 місяць та 20 днів.

Позивач не погоджується із зазначеною відмовою, посилаючись на те, що законодавець встановив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у випадку відсутності останньої або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих, зокрема, за місцем роботи.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 :

- з 19.08.1988 року зарахована на посаду експерта-хіміка в судово-хімічне відділення згідно наказу № 19 л від 22.08.1988 р.;

- з 18.08.2000 року переведена на посаду завідуючого відділення судово-медичної токсикології з присвоєнням 9 рангу третього кваліфікаційного класу держслужбовця згідно наказу № 81 л від 09.10.2000 р.

Тому, на думку позивача, незважаючи на переведення на посаду завідуючого відділення судово-медичної токсикології, ОСОБА_1 на момент досягнення пенсійного віку працювала на посаді лікаря судово-медичного експерта-токсиколога у відділенні судово-медичної токсикології, на підтвердження чого надано до суду Довідку нд-23 від 08.03.2023 року, видану Комунальною установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Окрім того, позивач звернула увагу, що за час роботи на займаній посаді нею було пройдено відповідні курси підвищення кваліфікації.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 на день призначення пенсії знаходилася у шістдесятирічному віці та має 34 роки 7 місяців 27 днів страхового стажу за роботу на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Позивач звернула увагу суду, що страховий стаж за роботу на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років наявний у позивача з 19.08.1988 року по 08.10.2000 рік, визнано відповідачем.

Тому, позивач вважає, що ГУ ПФУ в Одеській області помилково зроблено висновок, щодо відсутності підстав для відповідної виплати ОСОБА_1 у зв`язку із займаною нею посадою завідуючого відділення судово-медичної токсикології та як наслідок недостатнім стажем за вислугу років.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕП/21398/23 від 07.06.2023 року), в якому відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що згідно з записів трудової книжки НОМЕР_2 від 06.09.1980 та акту зустрічної перевірки довідки про стаж роботи від 05.04.2023 № 1500-1002-18/2961, Позивач з 09.10.2000 переведена на посаду завідувача відділення судово-медичної токсикології з присвоєнням 9 рангу державного службовця.

За таких умов Головне управління дійшло висновку, що період роботи з 09.10.2000 по теперішній час неможливо зарахувати до стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, та до стажу за вислугу років зараховано період з 19.08.1988 по 08.10.2000, що становить 12 років 1 місяць та 20 днів.

Тому, на підставі заяви та наданих документів, Головним управлінням, 21.04.2023 винесено рішення № 73 про відмову у призначенні грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій Позивачу, в зв`язку з відсутністю необхідного спеціальний стажу - 30 років.

Відповідач звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788 - ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

З наведеного вбачається, що грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій виплачується особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Зважаючи на те, що зазначений заклад та посади, на яких працював Позивач не передбачені Переліком № 909, у Головного управління були відсутні підстави для врахування спірного періоду до спеціального страхового стажу за трудовою книжкою.

У свою чергу 09.06.2023 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

На виконання ухвали надійшли матеріали пенсійної справи позивача (вхід. № 18286/23 від 06.06.2023 року).

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 .

Відповідно до записів з трудової книжки серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 19.08.1988 року зарахована на посаду експерта хіміка в судово-хімічному відділенні Обласного бюро судмедекспертизи. З 18 вересня 2000 року позивач була призначена на посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології (наказ про призначення № 82 від 09.10.2000 року).

29 червня 1998 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію судово-медичного лікаря токсиколога першої категорії та на підтвердження видано посвідчення № 592 дійсне до 29 червня 2003 року.

Наказом по Управлінню охорони здоров`я від 18 червня 2003 року № 96-к ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію лікаря спеціаліста з судово-медичної токсикології вищої категорії, що підтверджується посвідченням № 553 дійсним до 18 червня 2008 року.

Наказом по Управлінню охорони здоров`я та медицини катастроф від 11 червня 2008 року № 161-к підтверджена кваліфікація ОСОБА_1 як лікаря судово-медичного експерта токсиколога вищої категорії, на підтвердження чого видано посвідчення № 609 дійсне до 11 червня 2013 року.

Наказом по Управлінню охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 12 червня 2013 року № 124-к ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація лікаря зі спеціальності судово-медична токсикологія вищої категорії, посвідчення № 838 дійсне до 12 червня 2018 року.

Наказом по Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 05 червня 2018 року № 221-к ОСОБА_1 підтверджена кваліфікація лікаря зі спеціальності судово-медична токсикологія вищої категорії, посвідчення № 892 дійсне до 05 червня 2023 року.

Також, відповідно до Свідоцтва № 6 від 05.12.2018 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за спеціальністю судово-медична токсикологія, яке дійсне до 05.12.2023 р.

Відповідно до довідки від 08.03.2023 року, виданої КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», позивач дійсно працює по цей час в КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» на посаді лікаря судово-медичного експерта-токсиколога відділення судово-медичної токсикології, переведена завідуючої відділення судово-медичної токсикології.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звільнилася з КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

На підставі заяви за призначенням/перерахунком пенсії від 16.02.2023 року з проханням призначити пенсію за віком, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд встановив, що 14.04.2023 року ОСОБА_1 була подана заява до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з проханням виплати грошову допомогу в розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим супровідним листом від 24.04.2023 року № 1500-0220-8/49103 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було винесено рішення про відмову в частині перерахунку пенсії за № 73 від 21.04.2023 року, з посиланням на те, що згідно з записів трудової книжки НОМЕР_2 від 06.09.1980 та акту зустрічної перевірки довідки про стаж роботи від 05.04.2023 № 1500-1002-18/2961 заявниця з 09.10.2000 переведена на посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології з присвоєнням 9 рангу державного службовця. За таких умов період роботи з 09.10.2000 по теперішній час неможливо зарахувати до стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. До стажу за вислугу років зараховано період з 19.08.1988 по 08.10.2000, що становить 12 років 1 місяць та 20 днів.

Не погодившись з відмовою у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернулася до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Суд встановив, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день призначення пенсії за віком їй виповнилося 60 років.

Відповідно до розрахунку страхового стажу, страховий стаж позивача складає всього 42 роки 3 місяців 17 днів, до якого включено періоди роботи з 01.09.1980 по 04.08.1988 року, з 19.08.1988 року по 31.12.2003 року та з 01.01.2004 року по 31.12.2022 року.

Відповідно до записів з трудової книжки серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 19.08.1988 року зарахована на посаду експерта хіміка в судово-хімічному відділенні Обласного бюро судмедекспертизи. З 18 вересня 2000 року позивач була призначена на посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології (наказ про призначення № 82 від 09.10.2000 року).

Відмовляючи рішенням про відмову в частині перерахунку пенсії за № 73 від 21.04.2023 року у призначенні виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, відповідач посилається на те, що заявниця з 09.10.2000 переведена на посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології з присвоєнням 9 рангу державного службовця, яка на думку відповідача, не входить до стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін з порушеного питання, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Так, відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок-30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах:

- лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужбі, Держпраці, Держпродспоживслужбі та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

- провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, в контрольно-аналітичних лабораторіях у аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

- лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у Медико-соціальні експертних комісіях, бюро судово-медичної експертизи.

Матеріалами справи підтверджено, що починаючи з 22.08.1988 року ОСОБА_1 працювала в КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» спочатку на посаді лікаря судово-медичного експерта- токсиколога у відділенні судово-медичної токсикології (наказ № 19л від 22.08.1988 року), пізніше призначена також на посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології (наказ про призначення № 82 від 09.10.2000 року).

Суд не погоджується з доводами відповідача, що зайнявши посаду завідуючої відділення судово-медичної токсикології позивач, перестала бути лікарем цього відділення.

Так, позивачем надано докази постійного підвищення кваліфікації позивача як лікаря.

Матеріалами справи підтверджено, що 29 червня 1998 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію судово-медичного лікаря токсиколога першої категорії та на підтвердження видано посвідчення № 592 дійсне до 29 червня 2003 року. Наказом по Управлінню охорони здоров`я від 18 червня 2003 року № 96-к ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію лікаря спеціаліста з судово-медичної токсикології вищої категорії, що підтверджується посвідченням № 553 дійсним до 18 червня 2008 року. Наказом по Управлінню охорони здоров`я та медицини катастроф від 11 червня 2008 року № 161-к підтверджена кваліфікація ОСОБА_1 як лікаря судово-медичного експерта токсиколога вищої категорії, на підтвердження чого видано посвідчення № 609 дійсне до 11 червня 2013 року. Наказом по Управлінню охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 12 червня 2013 року № 124-к ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація лікаря зі спеціальності судово- медична токсикологія вищої категорії, посвідчення № 838 дійсне до 12 червня 2018 року. Наказом по Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 05 червня 2018 року № 221-к ОСОБА_1 підтверджена кваліфікація лікаря зі спеціальності судово-медична токсикологія вищої категорії, посвідчення № 892 дійсне до 05 червня 2023 року.

Також відповідно до довідки від 08.03.2023 року, виданої КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», позивач дійсно працює по цей час в КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» на посаді лікаря судово-медичного експерта-токсиколога відділення судово-медичної токсикології, переведена завідуючої відділення судово-медичної токсикології.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач, перебуваючи на посаді завідуючої відділення судово-медичної токсикології, в межах виконання своїх функціональних обов`язків, була також й лікарем зі спеціальності судово-медична токсикологія вищої категорії.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу періоду роботи на посаді завідуючої відділення судово-медичної токсикології до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплату - є протиправною.

З урахуванням страхового стажу позивача на посаді завідуючої відділення судово-медичної токсикології, ОСОБА_1 має 34 роки 7 місяців 27 днів страхового стажу за роботу на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і відповідно, надає право на призначення та виплату грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - протиправною, є правомірними та належать задоволенню.

Також суд встановив, що відповідачем було прийнято рішення про відмову в частині перерахунку пенсії за № 73 від 21.04.2023 року, яким було відмовлено позивачу в призначенні виплати грошової допомоги у розмір 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому для всебічного захисту прав позивача, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення про відмову в частині перерахунку пенсії за № 73 від 21.04.2023 року.

З огляду на те, що суд дійшов висновку протиправності дій відповідача у відмові в призначенні позивачу виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій, та не встановлено підстав для повторного розгляду заяви позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є правомірними та належать задоволенню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 14.04.2023 року № 3715.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача задоволено, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі, який належав до сплати відповідно до закону, тобто в розмірі 1073,60 грн, оскільки позивачем заявлено дві позовні вимоги, одна з яких є похідна, за яку судовий збір не сплачується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження:65012, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65048, м.Одеса, вул. Канатна, 83) щодо відмови виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65048, м.Одеса, вул. Канатна, 83) про відмову в частині перерахунку пенсії за № 73 від 21.04.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65048, м.Одеса, вул. Канатна, 83) призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошової допомоги у розмірі 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 14.04.2023 року № 3715.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65048, м.Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко