Справа № 160/253/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2023 року Справа № 160/253/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченка А.В.
при секретарі судового засідання Мартіросяна Г.А.
представника позивача Захарчук К.О.
представника відповідача Аненка П.В.
розглянувши у судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
03 січня 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на його користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9357,59 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як фізична-особа підприємець. Підприємницьку діяльність здійснював до грудня 2019 р. після чого фактично припинив її здійснювати, про що було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Починаючи з 2015 р. по 2019 р. позивач здійснював трудову діяльність як найманий працівник на підприємстві. Страхові внески за позивача у цей період було сплачено роботодавцем. Отже, позивач у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є застрахованою особою і платником єдиного внеску за нього є його роботодавець, тому стягнення ЄСВ спричинить його подвійну сплату, що є неприпустимим та суперечитиме меті збору ЄСВ. За наведених обставин, на думку позивача, спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2023 р. вказана позовна заява була залишена без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. та належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви для відповідача.
На виконання ухвали суду від 06.01.2023 р., позивачем 09.01.2023 р. було надано квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 р. продовжено строк для усунення недоліків вказаної позовної заяви та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви для відповідача.
На виконання ухвали суду від 06.01.2023 р., позивачем 16.01.2023 р. було надано клопотання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
08 березня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній висловив аналогічну позицію заявлену у позовній заяві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 р. витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області додаткові докази у справі №160/253/23, а саме:
1. Вимоги про сплату боргу (недоїмки), які складені Головним управління ДПС у Дніпропетровській області на підставі наявності боргу з єдиного соціального внеску за 2015-2019 р. ОСОБА_1 :
- №Ф-1572-17/04-63У від 06.11.2019 р. у розмірі 8262,54 грн.,
- № Ф-1572-17/04-63р У від 02.08.2022 р. у розмірі 8262,54 грн.
2. Детальний розрахунок податкового боргу за вищеозначеними вимогами про сплату боргу (недоїмки) із зазначенням підстав для нарахування кожної складової цього боргу;
3. Докази направлення на адресу позивача означених вимог про сплату боргу (недоїмки) та докази щодо їх отримання (за наявності).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 р. розгляд справи за вказаною позовною заявою вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.04.2023 р. о 15:30 год.
Крім того, цією ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області додаткові докази у справі №160/253/23, а саме:
1. Вимоги про сплату боргу (недоїмки), які складені Головним управління ДПС у Дніпропетровській області на підставі наявності боргу з єдиного соціального внеску за 2015-2019 р. ОСОБА_1 :
- № Ф-1572-17/04-63У від 06.11.2019 р. у розмірі 8262,54 грн.,
- № Ф-1572-17/04-63р У від 02.08.2022 р. у розмірі 8262,54 грн.
2. Детальний розрахунок податкового боргу за вищеозначеними вимогами про сплату боргу (недоїмки) із зазначенням підстав для нарахування кожної складової цього боргу;
3. Докази направлення на адресу позивача означених вимог про сплату боргу (недоїмки) та докази щодо їх отримання (за наявності).
17 квітня 2023 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання, в якому вони надали інформацію щодо розрахунку податкового боргу та копії податкових вимог з доказами направлення.
20 квітня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
20 квітня 2023 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
В підготовче судове засідання 20.04.2023 р. сторони не з`явились.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 18.05.2023 р. о 15:00 год.
18 травня 2023 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
В підготовче судове засідання 18.05.2023 р. сторони не з`явились.
Усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу №160/253/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 15.06.2023 р. о 13:00 год.
19 травня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому вона просили закрити підготовче провадження та перейди до розгляду справи по суті.
У зв`язку із перебуванням судді Савченка А.В. з 14.06.2023 р. по 16.06.2023 р. у відрядженні, судове засідання 15.06.2023 р. знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 22.06.2023 р. о 14:40 год.
В судове засідання 22.06.2023 р. всі викликані сторони з`явились.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив таке.
- автоматичні нарахування у строк 20.04.2015 р. за 1 квартал 2015 року у сумі 1267,95 грн.; частково сплачено 1110,81 грн., залишок заборгованості у сумі 157,14 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 20.07.2015 р. за 2 квартал 2015 року у сумі 1267,95 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.10.2015 р. за 3 квартал 2015 року у сумі 1323,47 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.01.2016 р. за 4 квартал 2015 року у сумі 1434,51 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.04.2016 р. за 1 квартал 2016 року у сумі 909,48 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.07.2016 р. за 2 квартал 2016 року у сумі 941,16 грн.;
автоматичні нарахування у строк 19.10.2016 р. за 3 квартал 2016 року у сумі 957,00 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.04.2017 р. за 1 квартал 2017 р. у сумі 2112,00 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.07.2017 р. за 2 квартал 2017 р. у сумі 2112,00 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.10.2017 р. за 3 квартал 2017 року у сумі 2112,00 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.01.2018 р. за 4 квартал 2017 року у сумі 2112,00 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.04.2018 р. за 1 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.07.2018 р. за 2 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.10.2018 р. за 3 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 21.01.2019 р. за 4 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 19.04.2019 р. за 1 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн.
- автоматичні нарахування у строк 19.07.2019 р. за 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн.;
- автоматичні нарахування у строк 21.10.2019 р. за 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн.;
- нарахування у строк 22.12.2022 р. за 4 квартал 2016 року у сумі 990,00 грн.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформована вимога від 06.11.2019 р. №Ф-1572-17/04-63У у розмірі 8262,54 грн., яку було направлено на податкову адресу позивача засобами поштового зв`язку та була повернена із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».
Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Попруженко М.О. від 01.09.2020 р. було відкрито виконавче провадження №62813371 з примусового виконання вимоги від 06.11.2019 р. №Ф-1572-17/04-63У про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 8262,54 грн.
Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Перелигіною А.В. від 12.02.2020 р. було відкрито виконавче провадження №61165166 з примусового виконання вимоги від 06.11.2019 р. №Ф-1572-17/04-63У про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 8262,54 грн.
Постановою начальника відділу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Овсюк О.А. від 09.09.2022 р. було закінчено виконавче провадження №61165166 з примусового виконання вимоги від 06.11.2019 р. №Ф-1572-17/04-63У про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 8262,54 грн. на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою начальника відділу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Овсюк О.А. від 09.09.2022 р. було закінчено виконавче провадження №62813371 з примусового виконання вимоги від 06.11.2019 р. №Ф-1572-17/04-63У про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 8262,54 грн. на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформована вимога від 02.08.2022 р. №Ф-1572-17/04-63рУ у розмірі 8262,54 грн., яку було направлено на податкову адресу позивача засобами поштового зв`язку та була повернена із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».
Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Городничим Є.Ю. від 27.10.2022 р. було відкрито виконавче провадження №70068157 з примусового виконання вимоги від 02.08.2022 р. №Ф-1572-17/04-63рУ про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 8262,54 грн.
Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Городничим Є.Ю. від 20.12.2022 р. було закінчено виконавче провадження №70068157 з примусового виконання вимоги від 02.08.2022 р. №Ф-1572-17/04-63рУ про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 8262,54 грн. на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Незгода позивача з оскаржуваними вимогами стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.
Згідно з абз.1 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.
При цьому, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
З огляду на предмет спору у цій справі та вищевикладені висновки, суд доходить висновку, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд при вирішенні спору повинен, зокрема, перевірити обставини щодо: наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця; здійснення ним підприємницької діяльності та отримання ним доходу у періоді, за який податковим органом нарахований єдиний внесок; нараховування та сплати роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19.
Позивачем надано до матеріалів справи довідки форми ОК-5 надані Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 2015 р. по 2019 р.
Відповідно до наданих відомостей у період нарахування єдиного внеску позивач перебував у трудових відносинах та за ці роки роботодавцем здійснено відрахування страхових внесків в повному обсязі, копії яких містяться в матеріалах справи.
При цьому, факт працевлаштування позивача, в тому числі і у період, за який спірними вимогами нараховано заборгованість з ЄСВ підтверджується відомостями трудової книжки останньої серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, а також факт сплати за ним страхових внесків за цей період роботодавцем, підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-7, яка долучено до матеріалів справи.
Водночас, жодного доказу того, що роботодавцем не виконувався обов`язок зі сплати за ОСОБА_1 єдиного внеску відповідачем надано не було.
Щодо стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9357,59 грн., суд зазначає таке.
Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Стаття 43 Податкового кодексу України регламентує питання повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.
Відповідно до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно із п.43.2 ст.43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Пунктом 43.3 ст.43 Податкового кодексу України визначено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Відповідно до п.43.4 ст.43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Згідно із п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Пунктом 43.6 ст.43 Податкового кодексу України визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.
Порядком про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (далі - Порядок №787), визначено алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань.
Згідно із п. 1 розділу І Порядку № 60, цей Порядок визначає механізм інформаційного обміну: між ДПС, територіальними органами ДПС та Казначейством і територіальними органами Казначейства у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок; між територіальними органами ДПС та місцевими фінансовими органами в процесі погодження електронних висновків та/або електронних повідомлень про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.
Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 60 передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, пені та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються територіальним органом ДПС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДПС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Заява може бути подана платником до територіального органу ДПС в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-комунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Згідно із п.2 розділу ІІІ Порядку № 60 у заяві платник зазначає назву помилково та/або надміру сплаченого податку, збору, платежу, його суму, дату сплати і реквізити з платіжного документа, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок), та визначає напрям перерахування помилково та/або надміру сплачених коштів, що повертаються:
на поточний рахунок платника податку в установі банку;
на єдиний рахунок (у разі його використання);
на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, незалежно від виду бюджету;
у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Додатково до заяви платник може подати копію платіжного документа, на виконання якого помилково та/або надміру сплачений платіж перераховано до бюджету.
Вказані норми свідчать про те, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів, є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України та п. 2 ІІ Розділу Порядку № 60.
При цьому, за наслідками подання відповідної заяви орган ДПС, у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицію проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДПС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 р. у справі №640/7371/19.
Отже, у суду відсутнє підтвердження, що позивач звертався із заявами та пакетом документів у відповідності до наведених норм для складання та подання до органів казначейської служби висновку про повернення платежів.
Відтак, відсутнє дотримання процедури повернення відрахованих у виконавчому провадженні платежів.
Суд, у цій справі, в частині стягнення сум коштів без дотримання процедури звернення про повернення надміру/помилково сплачених коштів, позбавлений можливості перевірити наявність та повноту повернення відрахованих у виконавчому провадженні платежів, оскільки відповідні повноваження покладені на органи, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.
За наведених обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, у сумі 810,79 грн.
Керуючись 242-246, 250 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 04.07.2023 р.

Суддя А.В. Савченко