Справа № 380/11122/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

на розгляд суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 15.02.2022 №UA209000/2022/700055/2 про коригування митної вартості товару «Меблі…», ввезення якого в України задекларовано позивачем в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA209160/2022/002006 від 15.02.2022;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці від 15.02.2022 №UA209000/2022/700056/2 про коригування митної вартості товару «Меблі…», ввезення якого в Україні задекларовано позивачем в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA209160/2022/002007 від 15.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на умовах контрактів №1/9/20 від 17.09.2020 та №3/1/2022 від 21.01.2022 придбав меблеві вироби з метою подальшого імпорту в Україну. Перевізник здійснив транспортування товару в Україну та 14.02.2022 доставив його до відділу митного оформлення «Сокаль» митного поста «Львів-північний» Львівської митниці. Вказані товари подано для митного оформлення за митними деклараціями №UA209160/2022/002006 та №UA209160/2022/002007. Однак, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості від 15.02.2022 №UA209000/2022/700055/2 та від 15.02.2022 №UA209000/2022/700056/2, відмовивши у митному оформленні товару. Позивач вважає вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Вважає, що при здійсненні митного оформлення було надано усі необхідні та достатні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та позбавляли контролюючий орган будь-яких сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 22.02.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 05.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 05.10.2022 суд призначив справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Ухвалою суду від 06.12.2022 задоволено заяву представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що митний орган має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Вказує, що документи подані до митного оформлення містили розбіжності та не містили відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. Відтак, декларанту надіслано вимогу відповідно до ч. 2-3 ст. 53 МК України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості. Оскільки декларантом такі документи не подано, заявлену митну вартість не визнано. Зважаючи на викладене, Львівська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства України та не підлягають скасуванню.

09.03.2023 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Щодо обставин прийняття рішення Львівської митниці від 15.02.2022 №UA209000/2022/700055/2.

17.09.2020 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) та фірмою «HALMAR Sp. z.o.o» укладено контракт №1/9/20.

Відповідно до істотних умов Контракту, що за своїм видом є договором з періодичними поставками, конкретні найменування, кількість, вартість кожної окремої партії товару узгоджується сторонами у попередньому рахунку-проформі. Оплата здійснюється у формі 100% передоплати перед відвантаженням товару, на підставі рахунку-проформи. Валюта розрахунків сторонами визначена «польські злоті». Товар постачається на умовах FCA (Стальова Воля, Польща) згідно з правилами Інкотермс-2010, або на інших, визначених сторонами у рахунку-фактурі умовах. Витрати по транспортуванню товару несе покупець.

Сторони 08.02.2022 погодили асортимент (найменування, кількість, ціну) чергової партії товару та в адресу позивача компанія «HALMAR Sp. z o.o.» надіслала рахунок-проформу №FSEP-44/22/FEP/PS від 08.02.2022 на суму 64 553,50 польських злотих.

ФОП ОСОБА_1 на підставі виставленого продавцем рахунку-проформи платіжним дорученням №36 від 10.02.2022 здійснив передоплату шляхом проведення електронного SWIFT-платежу в сумі 64 553,50 польських злотих на банківський рахунок продавця.

Компанія «HALMAR Sp. z o.o.» 11.02.2022 відвантажила товар на суму 64 553,50 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передала перевізнику фактуру (інвойс) № (S)FSE-37/22/EX від 11.02.2022 на вказану суму, специфікацію та товаро-транспортну накладну (CMR) №379857 від 11.02.2022.

Перевізник (ФОП ОСОБА_2 ) здійснив транспортування товару в Україну та 14.02.2022 доставив його до відділу митного оформлення «Сокаль» митного поста «Львів-північний» Львівської митниці.

Виконувати дії, пов`язані з декларуванням та митним оформленням імпорту товару, позивач уповноважив митного брокера, який подав електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002006, згідно якої задекларовано ввезення в Україну на адресу ФОП ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» товару «Меблі…» по 21 товарній позиції загальною фактурною вартість 64 553,55 польських злотих, що складає 456 632,45 грн згідно курсу НБУ на дату декларування.

Митна вартість декларантом визначена за основним методом (за ціною контракту) в сумі 461 964,45 грн.

До складових митної вартості (крім фактурної ціни) декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну (пункт пропуску «Рава-Руська») в сумі 5 332,00 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення декларантом подано наступні документи:

- Контракт №1/9/20 від 17.09.2020;

- рахунок-проформа №FSEP-44/22/FEP/PS від 08.02.2022;

- платіжне доручення №36 від 10.02.2022 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті; - фактура (інвойс) № (S)FSE-37/22/EX від 11.02.2022;

- автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) А№379857 від 11.02.2022;

- договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022;

- рахунок-фактура перевізника №СФ-0200026 від 11.02.2022 на оплату транспортних послуг.

Декларанту надіслано вимогу відповідно до ч. 2-3 ст. 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

- додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності;

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (фактуру-проформу, видаткові, податкові накладні);

- транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг));

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на запит декларант проінформував митний орган про те, що до митного оформлення для підтвердження митної вартості подані усі наявні документи, інших запитуваних документів немає.

Відповідач 15.02.2022 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700055/2 та відмовив у митному оформленні товару у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

В обґрунтування прийнятого рішення відповідач навів наступне:

- за результатом митного контролю виявлено, що по товарах (8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 21) можливе заниження митної вартості товару;

- сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.02.2022р. № СФ-0200026 містить відомості про те, що вантаж переміщувався у складі консолідованого вантажу, проте інформація на підставі якої розподілені витрати на транспортування, а саме загальна кількість вантажу, маршрути, відстань, вага та відповідні реквізити ТСД, відсутня;

- у поданому до митного оформлення договорі про перевезення від 24.01.2022р. № 24012022 обумовлено, що вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору, однак до митного оформлення такий документ не надано;

- у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 11.02.2022р. № A №379857 відсутні відомості у графі 14 (умови перевезення), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева,19травня 1956) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V;

- за умовами зовнішньоекономічного договору від 17.09.2020р. № 1/9/2020 розділом 1. пункт 1.3. визначено, що домовленість про ціну товару вважається досягнутою, якщо вона завірена підписами уповноважених представників Продавця і Покупця в рахунку-фактурі Проформі, однак в рахунку-фактурі від 11.02.2022 № (S)FSE-37/22/EX відсутні підписи уповноважених представників Покупця;

- поданий до митного оформлення прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н містить суб`єктивну інформацію (стосується одного конкретного одержувача), даний документ не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - Прайс-лист виробника товару, оскільки відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу необмеженій кількості потенційних покупців, як передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант);

- банківський платіжний документ від 10.02.2022р. №б/н не містить відміток банку.

Згідно оскаржуваного рішення №UA209000/2022/700055/2 від 15.02.2022 відповідачем відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у відношенні 13 товарних позицій (товар №№ 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 21 згідно нумерації в МД) та митну вартість товару щодо 10 товарних позицій (товар №№ 8, 9, 10, 11, 12, 16, 17, 18, 19, 21) визначено (скориговано) за передбаченим пунктом 2-б ч.1 ст.57, ст.60 МК України методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а у щодо товарних позицій №13, 14, 15 - за резервним методом згідно зі ст.64 МК України відповідно до наявної у митного органу цінової інформації.

Щодо обставин прийняття рішення Львівської митниці від 15.02.2022 №UA209000/2022/700055/2.

Цим же транспортним перевезенням (той же перевізник, водій і транспортний засіб), позивач імпортував в Україну аналогічний товар від іншого постачальника компанії «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (м.ОстровецьСвентокшиський, Республіка Польща) згідно зовнішньоекономічного Контракту №3/1/2022 від 21.01.2022. Умови цього зовнішньоекономічного контракту ідентичні умовам договору з попереднім постачальником.

По виставленому продавцем рахунку-проформі №OF/1/22/020025 від 09.02.2022 на погоджений сторонами контракту асортимент і кількість товару ФОП ОСОБА_1 платіжним дорученням №37 від 10.02.2022 здійснив передоплату за партію товару шляхом проведення електронного SWIFT платежу в сумі 54 373,77 польських злотих на банківський рахунок продавця.

Компанія «Signal Meble…» 10.02.2022 відвантажила товар на суму 58 662,57 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передала перевізнику фактуру (інвойс) №VAT F/KEX/22/020010 від 10.02.2022 на вказану суму, специфікацію на товар та товаро-транспортну накладну (CMR) б/н від 10.02.2022.

Перевізник (ФОП ОСОБА_2 ) здійснив транспортування товару в Україну та 14.02.2022 доставив товар до відділу митного оформлення «Сокаль» митного поста «Львів-північний» Львівської митниці.

Виконувати дії, пов`язані з декларуванням та митним оформленням імпорту товару, позивач уповноважив митного брокера, який подав електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002007, згідно якої задекларовано ввезення в Україну на адресу ФОП ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» товару «Меблі…» по 17 товарних позиціях загальною фактурною вартість 58`662,57 польських злотих, що складає 414 961,42 грн згідно курсу НБУ на дату декларування.

Митна вартість декларантом визначена за основним методом (за ціною контракту) в сумі 419 629,42 грн.

До складових митної вартості (крім фактурної ціни) декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну (пункт пропуску «Рава-Руська») в сумі 4 668,00 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її обчислення декларантом подано наступні документи:

- Контракт №3/1/2022 від 24.01.2022;

- рахунок-проформа №OF/1/22/020025 від 09.02.2022;

- платіжне доручення №37 від 10.02.2022 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті; - фактура (інвойс) №VAT F/KEX/22/020010 від 10.02.2022;

- автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) б/н від 10.02.2022;

- договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022 (той же, що і по першому декларуванню);

- рахунок-фактура перевізника №СФ-0200026 від 11.02.2022 на оплату транспортних послуг (той же, що і по першому декларуванню).

Декларанту надіслано вимогу відповідно до ч. 2-3ст. 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

- додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності;

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (фактуру-проформу, видаткові, податкові накладні);

- транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг));

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідь на запит декларант проінформував митний орган про те, що до митного оформлення для підтвердження митної вартості подані усі наявні документи, інших запитуваних документів немає.

Відповідач 15.02.2022 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700056/2 та відмовив у митному оформленні товару у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

В обґрунтування прийнятого рішення (згідно графи 33) відповідач навів наступне:

- за результатом митного контролю виявлено, що по товарах 7, 8, 13, 14, 16 можливе заниження митної вартості товару;

- сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічній країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.02.2022 № СФ-0200026 містить відомості про те, що вантаж переміщувався у складі консолідованого вантажу, проте інформація на підставі якої розподілені витрати на транспортування, а саме: загальна кількість вантажу, маршрути, відстань, вага та відповідні реквізити ТСД, відсутня; даний рахунок «дійсний до сплати до 11.02.22», проте факт оплати не підтверджено жодним документом;

- у поданому до митного оформлення договорі про перевезення від 24.01.2022р. № 24012022 обумовлено, що вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору, однак до митного оформлення такий документ не надано;

- у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 10.02.2022р. № б/н відсутні відомості у графі 14 (умови перевезення), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева,19травня 1956) та ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V;

- за умовами договору від 21.01.2022р. № 3/1/2022 розділом 1. пункт 1.3. визначено, що Домовленість про ціну товару вважається досягнутою, якщо вона завірена підписами уповноважених представників Продпвця і Покупця в рахункуфактурі Проформі, однак в рахунку-фактурі від 10.02.2022р. №F/KEX/22/020010, та в рахунку-проформі від 09.02.2022р. №OF/1 /22/020025 відсутні підписи уповноважених представників Покупця;

- банківський платіжний документ від 10.02.2022 №37 не містить відміток банку, та сума платежу не відповідає сумі у рахунку-проформі, на яку посилається даний документ, та сумі ЕМД.

Згідно оскаржуваного рішення №UA209000/2021/700056/2 від 15.02.2022 відповідачем відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у відношенні 5 товарних позицій (товари за №№7, 8, 13, 14, 16) згідно нумерації в МД) та митну вартість товару у відношенні вказаних товарних позицій визначено (скориговано) за передбаченим пунктом 2-б ч.1 ст.57, ст.60 МК України методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Вважаючи рішення від 15.02.2022 №UA209000/2022/700055/2 та від 15.02.2022 №UA209000/2022/700056/2 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч. 2 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Перелік документів, що підтверджують митну вартість, передбачено ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

П.п. 1,2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак з аналізу вищезазначених норм випливає, що митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадках, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 53 МК України, а саме якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари чи у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Разом з тим витребування митним органом додаткових документів має бути обґрунтоване конкретними обставинами та відомостями, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом.

При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.02.2019 по справі № 820/1866/15, від 16.07.2020 по справі № 815/324/18.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту передбачені ст. 57 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Ч. 2 ст. 57 МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як випливає з матеріалів справи, митним брокером в інтересах позивача з метою декларування та митного оформлення товару подано електронні митні декларації типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002006 від 15.02.2022 та типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002007 від 15.02.2022, митну вартість якими визначено за основним методом.

На підтвердження заявленої митної вартості декларантом подано такі документи: Контракт №1/9/20 від 17.09.2020; рахунок-проформа №FSEP-44/22/FEP/PS від 08.02.2022; платіжне доручення №36 від 10.02.2022 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті; фактура (інвойс) № (S)FSE-37/22/EX від 11.02.2022; автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) А№379857 від 11.02.2022; договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022; рахунок-фактура перевізника №СФ-0200026 від 11.02.2022 на оплату транспортних послуг (щодо митної декларації типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002006 від 14.02.2022) та Контракт №3/1/2022 від 24.01.2022; рахунок-проформа №OF/1/22/020025 від 09.02.2022; платіжне доручення №37 від 10.02.2022 про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті; фактура (інвойс) №VAT F/KEX/22/020010 від 10.02.2022; автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) б/н від 10.02.2022; договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022 (той же, що і по першому декларуванню); рахунок-фактура перевізника №СФ-0200026 від 11.02.2022 на оплату транспортних послуг (той же, що і по першому декларуванню) (щодо митної декларації типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002007 від 14.02.2022).

Втім відповідач надіслав позивачу вимогу про надання додаткових документів.

Щодо наявності у відповідача правових підстав для надіслання вимог про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість відповідач, за відсутності розбіжностей, витребував документи, які відсутні у декларанта, а також ті, що вже були надані на підтвердження складових митної вартості (транспортні перевізні документи, банківські платіжні документи).

Суд також зазначає, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.

Отже, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У відповідь на запити декларант проінформував митний орган про те, що до митного оформлення для підтвердження митної вартості подані усі наявну документи, інших запитуваних документів немає.

Відповідач 15.02.2022 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700055/2, №UA209000/2022/700056/2 та відмовив у митному оформленні товару у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

Згідно оскаржуваного рішення №UA209000/2022/700055/2 від 15.02.2022 відповідачем відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у відношенні 13 товарних позицій (товар №№ 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 21 згідно нумерації в МД) та митну вартість товару щодо 10 товарних позицій (товар №№ 8, 9, 10, 11, 12, 16, 17, 18, 19, 21) визначено (скориговано) за передбаченим пунктом 2-б ч.1 ст.57, ст.60 МК України методом (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а у щодо товарних позицій №13, 14, 15 - за резервним методом згідно зі ст.64 МК України відповідно до наявної у митного органу цінової інформації.

Згідно оскаржуваного рішення №UA209000/2021/700056/2 від 15.02.2022 відповідачем відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у відношенні 5 товарних позицій (товари за №№7, 8, 13, 14, 16) згідно нумерації в МД) та митну вартість товару у відношенні вказаних товарних позицій визначено (скориговано) за передбаченим пунктом 2-б ч.1 ст.57, ст.60 МК України методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Надаючи оцінку обставинам, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

В обґрунтування прийнятих рішень відповідач, зокрема, покликається на те, що сума транспортних витрат нижча порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічних країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях.

З цього приводу суд вказує, що Львівська митниця не вказує джерело, на підставі якого робить вищезазначений висновок.

Крім того, зазначаючи про недоліки документів для підтвердження витрат на транспортування, відповідач вказує, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.02.2022 №СФ-0200026 містить відомості про те, що вантаж переміщувався у складі консолідованого вантажу, проте інформація на підставі якої розподілені витрати на транспортування, а саме загальна кількість вантажу, маршрути, відстань, вага та відповідні реквізити ТСД, відсутня; у поданому до митного оформлення договорі про перевезення від 24.01.2022 №24012022 обумовлено, що вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору, однак до митного оформлення такий документ не надано.

Судом встановлено, що позивачем подано такі документи: автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) А№379857 від 11.02.2022; договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022; рахунок-фактура перевізника №СФ-0200026 від 11.02.2022 на оплату транспортних послуг (щодо декларації типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002006 від 15.02.2022) та автомобільна товаро-транспортна накладна (CMR) б/н від 10.02.2022; договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №24012022 від 24.01.2022 (той же, що і по першому декларуванню); рахунок-фактура перевізника №СФ-0200026 від 11.02.2022 на оплату транспортних послуг (той же, що і по першому декларуванню) (щодо митної декларації IM40ДЕ №UA209160/2022/002007 від 15.02.2022).

Згідно з розділом ІІІ Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою Правил заповнення митної декларації, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 (далі Правила №599), у графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Аналізуючи наведені положення Правил № 599, суд вказує, що такі не містять вичерпного переліку документів, які підтверджують витрати на транспортування.

Митний кодекс України також не визначає виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем документи є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 31.05.2019 №804/16553/14.

Зважаючи на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про ненадання позивачем для підтвердження витрат на транспортування заявки на перевезення.

Вимога відповідача про надання калькуляції транспортних витрат з огляду на те, що товар переміщувався у складі консолідованого вантажу одним транспортним засобом, не відповідає положенням Митного кодексу України і Правил №599. Така калькуляція є необхідним документом у випадку, якщо перевезення товарів здійснювалось власним транспортним засобом. У даних випадках перевезення товару здійснювалось іншим перевізником на договірних засадах та вартість транспортування була визначена і документально відображена у рахунку-фактурі перевізника.

Щодо посилання відповідача на те, що у поданих до митного оформлення автотранспортних накладних CMR відсутні відомості у графі 14 (умови оплати), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) та Закону України Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 01.08.2006 №57-V, то суд вказує таке.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) у випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані:

a) заява про те, що перевантаження забороняється;

b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити;

c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці;

d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника;

e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу;

f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення;

g) перелік документів, переданих перевізнику.

Тобто дані щодо суми платежу, що підлягає сплаті при доставці не обов`язковими при заповненні вантажної накладної, що свідчить про безпідставність посилання в оскаржених рішеннях на відсутність у автотранспортних накладних CMR відомостей щодо умови оплати. Окрім цього, означені перевізні документи містять реквізити доданих до інвойсів, які містять інформацію про умови поставки за Контрактамивідповідно Stalowa Wola та Ostrowiec Sw (Польща).ї

Крім того, суд враховує твердження позивача про те, що обидві CMR у графі 5 містять реквізити доданих до них інвойсів. Ці інвойси своєю чергою містять інофмацію про умови поставки за контрактами.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що усі товари, подані позивачем до митного оформлення, постачались згідно з одним договором перевезення та однією партією, втім наведені відповідачем недоліки, які зумовили прийняття спірних рішень, стали підставою для коригування митної вартості лише окремих позицій товарів.

У оскаржуваних рішеннях відповідач покликається на відсутність у банківських платіжних документах відміток банку.

Перекази коштів в іноземній валюті на рахунок продавців здійснено позивачем з використанням електронного розрахункового документа за допомогою системи дистанційного обслуговування «клієнт-банк» відповідно до «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216.

Згідно з пунктом 1.4. Положення розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо здійснюються відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні.

Оформлення електронних платежів позивач виконав у відповідності до «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22.

Оригінал електронних документів зберігається на сервері банку. Позивачем виготовлені паперові копії платіжних доручень, які містять усі передбачені п.10.5 Інструкції реквізити, включно з датою валютування. Дата валютування відповідно до п.1.4. Інструкції це дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Відтак, подані митному органу паперові копії електронних платіжних доручень під час декларування були засвідчені електронним цифровим підписом уповноваженого позивачем митного брокера та є належним підтвердженням здійснення оплати за товар.

Відповідач вказує, що сума платежу у банківському платіжному документі не відповідає сумі у рахунку-проформі, на яку посилається даний документ, та сумі ЕМД.

З цього приводу представником позивача надано пояснення про те, що з постачальником компанією «Signal Meble Spolka» позивач мав попередні ділові стосунки згідно фактури (інвойсу) №VAT F/KEX/22/010020 від 26.01.2022 позивачу поставлена партія товару на суму 60 603,41 польських злотих. Товар декларувався позивачем згідно МД №UA209160/2022/001190 від 28.01.2022. За цю поставку позивач здійснив передоплату в сумі 65 334,21 польських злотих. З огляду на недопоставлену частину товару у постачальника виникла кредиторська заборгованість перед позивачем на суму 4 730, 80 польських злотих. Саме на таку суму позивач по узгодженню з постачальником зменшив платіж за даною поставкою, чим і пояснюється різниця між загальною сумою у рахунку-проформі №OF/1 /22/020025 від 09.02.2022 та у платіжному дорученні №37 від 10.02.2022.

Щодо зауважень митного органу, що прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б/н містить суб`єктивну інформацію (стосується одного конкретного одержувача), тому не відповідає визначенню документа за кодом 314 Прайс-лист виробника товару, оскільки відомості у даному документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продаж, що передбачено визначенням поняття Прайс-лист (прейскурант), суд вказує, що вимоги до вказаного документа законодавством не встановлені, а обов`язок його подання при поданні декларації відсутній.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 09.04.2019 у справі № 825/1575/17.

Також Верховний Суд у постанові від 23.10.2020 у справі № 810/690/17 зазначив, що жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми і змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Щодо посилання в оскаржених рішеннях на відсутність підписів покупця у рахунках-проформах та інвойсах, то суд бере до уваги пояснення позивача про те, що обмін документами між продавцями і покупцем (позивачем) здійснюється шляхом надіслання їх електронних копій, а надіслані позивачу компаніями-продавцями рахунки-проформи були акцептовані покупцем (позивачем) вчиненням відповідних дій здійсненням платежів за товар шляхом проведення передоплати, що встановлено судом.

За викладених обставин відсутність підпису позивача у рахунку-проформі не впливає на ціну товару, яка була фактично сплачена згідно поданого до митного оформлення рахунку-проформи та підтверджується платіжним дорученням.

Описані доводи відповідача про відсутність підписів покупця у рахунках-проформах та інвойсах суд оцінює у сукупності з тією обставиною, що на підставі цих же документів відповідач визнав заявлену митну вартість щодо 8 товарних позицій, задекларованих за митною типу IM40ДЕ №UA209160/2022/002006 від 15.02.2022 та щодо 12 товарних позицій, задекларованих за митною декларацією №UA209160/2022/002007 від 15.02.2022.

Тобто за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган частину задекларованого позивачем товару визнав, а щодо іншої частини товару, митна вартість якого підтверджена цими ж документами, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості.

Також суд погоджується із твердженням позивача, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не дотримався порядку скоригованої митної вартості на підставі ст.ст.60, 64 МК України, а саме.

Митну вартість більшості скоригованих товарних позицій у обох оскаржуваних рішеннях відповідач визначив за передбаченим пунктом 2-б) ч.1 ст.57, ст.60 МК України методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Щодо трьох товарних позицій по першому декларуванню відповідачем застосовано передбачений ст. 64 МК України резервний метод.

Так, відповідно до ч.1 ст.60 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операцій з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Правила застосування цього методу передбачають: - порівняння з ціною договору, якщо товари ввезені приблизно у тих же кількостях і на тих же комерційних умовах (ч.4 ст.60); - коригування у випадку розбіжностей щодо кількості і комерційних умов порівнюваних договорів (ч.5 ст.60 МК України); - коригування інших складових митної вартості, передбачених п.п. 5-7 ч.10 ст.58 МК України (ч.6 ст.60); - застосування найменшої з кількох порівнюваних цін (ч.7 ст.60).

Відповідно до п.п. 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової інформації ЄАІС у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Проте, у оскаржуваному рішенні крім номерів та дат митних декларацій, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не наведено.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що при проходженні митного контролю позивачем подано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору. Твердження відповідача щодо того, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджуються числові значення митної вартості є не конкретизованим та безпідставним.

Відповідач, в свою чергу, не обґрунтував те, відсутність якої інформації чи розбіжність яких відомостей перешкоджає підтвердженню митної вартості товарів згідно з поданими позивачем митними деклараціями №UA209160/2022/002006 від 15.02.2022 та №UA209160/2022/002007 від 15.02.2022.

Встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості шляхом прийняття рішень про коригування митної вартості від 15.02.2022 №UA209000/2022/700055/2 та №UA209000/2022/700056/2 є необґрунтованим.

А тому, як наслідок, вищезазначені рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, тоді як відповідач всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування правомірності рішення про коригування митної вартості та карти відмови не довів, а відтак останні підлягають скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з матеріалів справи, позивачем під час звернення до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

Втім, суд враховує покликання відповідача на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на те, що позовна заява подана позивачем через систему «Електронний суд», розмір судового збору, який слід було сплатити з врахуванням вищезазначеної норми, становить 1587,84 грн. Саме таку суду судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо надміру сплаченого судового збору у розмірі 396,96 грн, то суд роз`яснює, що такий може бути повернуто позивачу за його клопотанням відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості від 15.02.2022 №UA209000/2022/700055/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості від 15.02.2022 №UA209000/2022/700056/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1587 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень 84 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Львівська митниця (79000, м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка, 1; ).

Суддя Сидор Н.Т.