Справа № 480/1826/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2023 року Справа № 480/1826/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1826/23
за позовом ОСОБА_1
до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України,
третя особа - Військова частина НОМЕР_2
про визнання рішення протиправним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області, Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , в якій просить:
1. Визнати протиправним рішення начальника Шосткінського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.05.2022 р. в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 126 від 18.05.2022 р. про зарахування до списків особового складу.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час оголошення мобілізації, наказом начальника Шосткінського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 126 від 18.05.2022 р., позивача призвано до лав Збройних Сил України та направлено до військової частини НОМЕР_2 .
17.05.2022 р. медичною комісією при другому відділі Шосткінського РРТЦ та СП позивача визнано приданим до військової служби в Десантно-Штурмових військах. Але, з рішенням ВЛК позивач не погодився, огляд лікарів був формальним, жодних аналізів та досліджень не проводилося, на висловлювання про наявність у позивача тяжкої хвороби та необхідність пройти додаткові обстеження, лікарі пояснили що це неважливо. Також позивачу було відмовлено виїхати за медичними документами, які знаходились вдома, щоб надати ВЛК для дослідження.
Наказу або інших документів про мобілізацію позивач не отримував.
18.05.2022 р. позивач був призначений наказом № 126 на посаду курсанта ЗСУ у військову частину НОМЕР_1 (навчальний центр ДШВ), а 01.06.2022 р. наказом № 145 МОУ призначений на посаду навідника до військової частини НОМЕР_2 , де й проходе військову службу.
Наказів про призначення на посади не отримував.
У той же час, позивач своєї згоди на мобілізацію та вступ до лав Збройних Сил України не надавав, не укладав контракт зі Збройними Силами України, ніяких заяв та рапортів не складав, ніяких інших згод не надавав, військово-лікарську комісію не проходив. Не має досвіду участі у бойових діях, у зоні АТО або ООС службу не проходив, має ряд захворювань та постійно проходе курси лікування, що підтверджується медичними документами.
В інформації зазначеній у відповіді Шосткінського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 26.01.2023 р., на запит представника позивача зазначено, що надати інформацію щодо мобілізації ОСОБА_1 , а також надати копії наказів № 126 від 18.05.2022 р. та № 139 від 13.05.2022 р. відмовлено, тому що вони були видані військовим частинам.
Позивач вважає, що надана інформація не відповідає дійсності та не підтверджується документально. Крім цього, вважає, що він був мобілізований до лав ЗСУ та призначений на військову службу незаконно, при наявності тяжких захворювань та обмеження до військової служби, причому ніякої добровільної згоди на мобілізацію не надавав, ВЛК не проводилось, ніяких аналізів не здавав, а також не досліджувались і медичні документи позивача.
Враховуючи зазначене, звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 21.03.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач (Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України) у відзиві на позовну заяву зазначив, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 р. № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до тепер.
Відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року № 389-УІІІ, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 4 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію 21 жовтня 1993 року №3543-XII визначено: організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Водночас, категорії осіб, які мають право отримати відстрочку під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії)
Якщо громадяни не підлягають призову під час мобілізації відповідно до Закону, потрібно подати заяву про відстрочку та додати до неї документи, які підтверджують, що громадянин дійсно не підлягає призову.
Таку заяву потрібно подати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військкомату) за місцем військового обліку або призову. Також можна подати заяву про відстрочку при отриманні повістки або ж коли потрібно отримати відмітку у військово-облікових документах для виїзду за кордон.
Варто зазначити, що отримати відстрочку від призову на підставі статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію можна лише до моменту набуття статусу військовослужбовця.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (надалі, також - Закон № 2232-ХІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Проходження військової служби здійснюємся, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом, які вважаються військовослужбовцями.
Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що був мобілізований до лав ЗСУ та призначений на військову службу незаконно, при наявності тяжких захворювань та обмеження до військової служби.
Однак з твердженнями позивача відповідач не погоджується, вважає, що останній навмисно вводить суд в оману. Так 18 травня 2022 року громадянин ОСОБА_1 прибув з Шосткинського РТЦК та СП з метою проходження відбору для подальшого проходження військової служби під час проведення загальної мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .
Після огляду та бесіди, яка проводилась у військовій частині НОМЕР_1 представниками медичної служби, морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з мобілізованими громадянами, проводиться їх вивчення.
Так, відповідно до бланку вивчення військовослужбовців призваних по мобілізації на навчання від 18.05.2022 року, ОСОБА_1 на питання: чи є обставини, що можуть заважати проходити військову службу за призовом по мобілізації? на стан здоров`я не скаржився.
Також в графі на запитання: чи стан здоров`я дозволяє проходити військову службу в Десантно-штурмових військах?, ОСОБА_1 вказав, що дозволяє.
В бланку вивчення військовослужбовців призваних по мобілізації на навчання від 18.05.2022 року, ОСОБА_1 також вказував, що повністю готовий захищати свою Батьківщину зі зброєю в руках, з ймовірним ризиком для життя та згоден виконувати бойові завдання на лінії бойового зіткнення із загрозою для життя та здоров`я.
В подальшому, після проходження підготовки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.05.2022 року за №139, солдат ОСОБА_1 направлений для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .
За час перебування на підготовці у військовій частині НОМЕР_1 , позивач жодного разу на стан здоров`я не скаржився та відповідних заяв та звернень щодо звільнення з військової служби та/або проходження військово-лікарської комісії не звертався.
Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, крім того, останній не надав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с. 77-83).
Відповідач (Шосткинський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Сумської області) у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та зазначив наступне.
У п. 1.1. глави 1 розділу І зазначеного Положення зазначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п.1.2. глави 1 розділу І Положення військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І-ІІ груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до п.2.1. глави 2 розділу І Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Так, 17 травня 2023 року згідно карти обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного № 1/111 військово-лікарською комісією при другому відділі Шосткинського РТЦК та СП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано здоровим, а постановою військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) визнано придатним до військової служби в ДШВ (десантно-штурмових військах).
Дані щодо оскарження ОСОБА_1 постанови ВЛК від 17.05.2022 року у ІІІосткинському РТЦК та СП відсутні, та не додані позивачем в якості доказів до позовної заяви, а отже можна зробити висновок, що зазначена постанова ВЛК позивачем не оскаржувалась.
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 Про загальну мобілізацію, відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з урахуванням постанови ВЛК про придатність до військової служби військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було призвано на військову службу за мобілізацією під час воєнного стану та направлено до військової частини НОМЕР_1 для проходження служби.
Як вбачається з копії військового квитка, наданого позивачем до позовної заяви, наказ № 126 від 18.05.2022 року на призначення його курсантом було видано військовою частиною НОМЕР_1 . Виключення позивача зі списків курсантів також проводилось за наказом військової частини НОМЕР_1 № 139 від 31.05.2022 року (8 сторінка військового квитка). Призначення на посаду навідника було здійснено наказом № 145 від 01.06.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 (9 сторінка військового квитка). Зазначене підтверджується самим позивачем у позовній заяві.
Також з військового квитка, копію якого було надано позивачем, та з облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 у період часу з 18.10.2018 року по 07.04.2020 року проходив строкову військову службу спочатку на посаді курсанта та у військовій частині НОМЕР_4 , де пройшов навчання за Програмою загальновійськової базової підготовки, а згодом на посаді стрільця у військовій частині НОМЕР_5 . А отже посилання позивача на те, що він не має жодного військового досвіду не відповідає дійсності.
Крім цього, відповідач зауважив, що позивач перебуває у запасі першої категорії як такий, що проходив строкову військову службу, та наказом командира в/ч НОМЕР_5 від 07.04.2020 року № 78 зарахований до оперативного резерву 1 черги.
Також не відповідає дійсності й те, що позивач має ряд захворювань та постійно проходить курси лікування. Згідно копій виписок з медичної картки стаціонарного хворого, які були надані позивачем до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у наступні періоди: з 12.07.2022 року по 27.07.2022 року; з 26.10.2022 року по 09.11.2022 року; з 12.12.2022 року по 25.12.2022 року. Тобто лікування у зазначені вище періоди були вже після призову ОСОБА_1 на військову службу.
Враховуючи те, що позивач проходив строкову військову службу та загальновійськову підготовку, був зарахований до оперативного резерву 1 черги, постановою ВЛК визнаний придатним до військової служби в ДШВ, відповідач вважає, що рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військову службу під час загальної мобілізаціє є правомірним, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 91-95).
Третя особа (Військова частина НОМЕР_2 ) поснень не надала.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2022 № 126 нижчепойменованих осіб, які прибули з Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області (серед яких старший солдат ОСОБА_1 ), призначено на посаду - курсант навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_6 (а.с. 84).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.05.2022 № 139 нижчепойменованих курсантів навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_6 (серед яких старший солдат ОСОБА_1 ), направлено для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 (а.с. 85).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.06.2022 № 145 старшого солдата за призовом ОСОБА_1 призначено на посаду навідника 3 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону (а.с. 57).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.07.2022 № 177 старшого солдата за призовом ОСОБА_1 вважати таким, що прийняв справи та посаду командира відділення 3 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону (а.с. 56).
Вважаючи, що позивач був мобілізований до лав ЗСУ та призначений на військову службу незаконно, при наявності тяжких захворювань та обмеження до військової служби, без добровільної згоди на мобілізацію, без проведення ВЛК та без дослідження його медичних документів, останній звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб; Указом Президента України від 18.04.2022 № 2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб; Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.
Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі- Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону №389-VIII).
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Військовий обов`язок громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Згідно із частинами 3, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008.
Пунктом 2 Розділу 1 Положення передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно статті 1 Закону №3543-XII, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно частини другої статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до частин п`ятої та шостої статті 4 Закону №3543-XII передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.
Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, згідно абзацу першого частини першої вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Частиною третьої статті 22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом пункту 7 цього Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
У силу пункту 12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.
Відповідно до пункту 2.8 Інструкції зарахування до списків військової частини прибулого особового складу (прийом на роботу працівників) проводиться наказом по стройовій частині, у день прибуття особового складу до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Так, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на призвання його на військову службу за мобілізацією без висновку військово-лікарської комісії за наявності тяжкого захворювання.
Проте, судом встановлено, що матеріали справи місять бланк вивчення військовослужбовців призваних по мобілізації на навчання, а саме- ОСОБА_1 , згідно змісту якого позивач підтвердив відсутність обставин, які заважають йому проходити військову службу за мобілізацією (зокрема і за станом здоров`я) (а.с.86).
Також, в наведеному бланку наявна письмова згода позивача на виконання бойових завдань на лінії бойового зіткнення із загрозою для життя та здоров`я (дата підпису ОСОБА_1 - 18.05.2022).
Крім того, в матеріалах справи наявна карта обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 , згідно змісту якої позивач проходив 17.05.2022 медичний огляд та постановою ВЛК визнаний придатний до військової служби в ДШВ (а.с.96).
Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що ним подавалася відповідна інформація про наявність хвороби під час призову або під час зарахування до військової частини.
Також, матеріали справи не містять доказів стосовно існування підстав, які б надавали позивачу право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, згідно до ст. 23 Закон № 3543-ХІІ.
Зважаючи на те, що судом не встановлено неправомірності взяття позивача на облік та визнання його придатним до військової служби, підстав для скасування наказу про зарахування до складу військової частини немає.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 1 КАС України).
Таким чином, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.
Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Враховуючи вищенаведене, оскаржувані дії в частині мобілізації, переміщення та направлення позивача для проходження військової служби є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такі вичерпали свою дію внаслідок мобілізації позивача направлення його для проходження військової служби та зарахування до списків особового складу військової частини.
Після видання спірних рішень, виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, які не передбачать звільнення з військової служби шляхом скасування рішення про мобілізацію та про зарахування до списків особового складу військової частини чи визнання дій відповідних протиправними.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, відповідно до якої, такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19, від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 9901/96/21, від 27.10.2022 у справі № П/9901/97/21).
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України та обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з урахуванням поданої заяви позивача про добровільне проходження військової служби під час мобілізації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання рішення протиправним та скасування наказу не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шосткинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сумської області, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання рішення протиправним та скасування наказу відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук