Справа № 369/17813/21
Суддя: Фінагеєва І. О.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/27/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Світлак Ю. Ю.,

розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 05 жовтня 2021 року головний спеціаліст відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної виконавчої служби України з безпеки на транспорті Солодун С. М. прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 132-2 КУпАП. Оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Причиною прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем пункту 22.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваною постановою, виходячи з того, що повна маса автомобіля «Mercedes-Benz Actros 3241B», за кермом якого перебував позивач, становить 32,0 тонн відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Додатковою підставою для скасування оскаржуваної постанови позивач вважає відсутність доказів зважування його автомобіля, що на переконання ОСОБА_1 свідчить про безпідставність оскаржуваного судового рішення.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВМ № 000000 від 05 жовтня 2021 року про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 22 грудня 2021 року відкрив провадження у справі без виклику сторін.

10 лютого 2022 року судом отримано відзив Державної служби України з безпеки на транспорті, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що позивач звільняється від відповідальності за статтею 132-1 КУпАП у разі наявності відповідного дозволу на пересування автомобільними дорогами належним позивачу автомобілем. Оскільки позивач пересувався автомобілем без відповідного на те дозволу, то такі обставини свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача. Правопорушення зафіксовано у автоматичному режимі, внаслідок чого у передбаченому законом порядку на позивача було накладено адміністративне стягнення. За таких обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими та у їх задоволенні просить відмовити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по адміністративній справі №369/17813/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України, - задоволено та вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови № ВМ № 00000014, виданої від 05 жовтня 2021 року Укртрансбезпекою по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, учасники справи в судове засідання не викликались.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві та відповідачем у відзиві на адміністративний позов, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (статті 20 КАС України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вважає, що неправомірними на його думку діями суб`єкта владних повноважень на нього протиправно було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Отже, суду для вирішення спірних правовідносин слід надати оцінку діям суб`єкта владних повноважень під час виконання ним владної функції з контролю у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 229 КУпАП від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право , зокрема, на автомобільному транспорті посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Так справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача ОСОБА_1 була розглянута головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Солодуном С. М.

Позивач заперечує проти накладення на нього адміністративного стягнення, мотивуючи це тим, що маса його автомобіля не перевищує 32 тонни відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а отже дія положень пункту 22.5 ПДР не можуть розповсюджується на вказаний автомобіль. Крім того, відповідачем не надано доказів зважування автомобіля.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілено принцип презумпції невинуватості. Він вимагає, зокрема, аби: члени суду, виконуючи свої функції, не відштовхувались від наперед ствердженого уявлення, що підсудний скоїв діяння, у якому його обвинувачують; тягар доведення був покладений на сторону обвинувачення, а будь-які тлумачились на користь обвинуваченого (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії», § 77). Розглядаючи як процесуальну гарантію в контексті самого кримінального судового розгляду, презумпція невинуватості пред`являє вимоги стосовно, крім іншого, тягаря доведенн; юридичних презумпцій факту та права; привілея проти самообвинувачення; досудового розголосу інформації; і передчасних висловів щодо вини підсудного з боку суду, що розглядає справу, або інших державних службовців (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тельфнер проти Австрії», «Алленет де Рібемонт», «Нешак проти Словаччини» тощо). Пункт 2 статті 6 регулює кримінальні провадження в цілому, незалежно від їх наслідків, а не лише перевірку обґрунтованості обвинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Понселет проти Бельгії», «Мінеллі проти Швейцарії»; «Гарицький проти Польщі» та інші). Отже, презумпція невинуватості застосовується до мотивувань, викладених у рішенні щодо виправдання обвинуваченого, а саме в його резолютивних положеннях, від яких не можна відмежувати такі мотивування. Такого застосування можна уникнути, якщо мотивування відображають думку про те, що обвинувачений насправді винен («Клів проти Німеччини» (Cleve v. Germany), § 41).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вказане діяння за своїм характером є аналогічним кримінальному злочину за сукупністю складу діяння, проте відрізняється ступенем суспільної небезпеки наслідків такого правопорушення. Отже, в розумінні пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод дотримання принципу презумпції невинуватості необхідне і під час розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Диспозицією частини другої статті 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

З мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, допустивши навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 8,6% (4,687 тонн).

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Так службовою особою Департаменту державного контролю на транспорті (далі Департамент) в оскаржуваній постанові вказано, що інформацію про транспортний засіб «Mercedes-Benz Actros 3241B», державний номер НОМЕР_1 , було зафіксовано 01 жовтня 2021 року за допомогою технічного засобу Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, свідоцтво серія та номер: UA.TR.001 35 378-21 строком дії до 10 вересня 2022 року.

На підтвердження даних, отриманих з зазначеного технічного засобу, відповідачем надано результати зважування в русі автомобіля з державним номером НОМЕР_1 01 жовтня 2021 року о 05:46 год з посту WIM30, М-02, км 0+606, Кіпті-Глухів-Бачівськ, км. 0+100, 51.068510, 31,171368 (10020).

Для обгрунтування точності даних, які Департамент отримує за допомогою вказаного засобу вимірювання, відповідач надає до суду копію Сертифікату перевірки типу, виданого 17 червня 2021 року ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») строком дії до 16 червня 2031 року, за змістом якого технічний прилад Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM є автоматичним приладом для зважування дорожніх транспортних засобів в русі.

З копії Сертифікату перевірки типу, виданого ННЦ «Інститут метрології» 30 серпня 2021 року строком дії до 29 серпня 2031 року, вбачається, що Підсистема контролю габаритів та швидкості системи автоматичного контролю маси та швидкості дорожніх транспортних засобів WIM-Q-Free відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 13 січня 2016 року № 94.

Також відповідачем надано копію Сертифікату відповідності, виданого ННЦ «Інститут метрології» 31 серпня 2021 року строком дії до 30 серпня 2022 року, на підсистему контролю габаритів та швидкості системи автоматичного контролю маси та швидкості дорожніх транспортних засобів, за змістом якого вказана підсистема контролю WIM-Q-Free № 30, ПЗ НІ-СОММ 100 відповідає затвердженому типу та застосованим вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 13 січня 2016 року № 94 .

Відповідно до експертного висновку від 28 травня 2021 року № 1245, дійсного до 28 травня 2024 року, прилад автоматичний для зважування транспортних засобів в русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM відповідає вимогам нормативних документів із технічного захисту інформації у обсязі функцій, зазначених у документів «Прилад автоматичний для зважування транспортних засобів в русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM. Технічні вимоги за критеріями технічного засобу інформації» з рівнем гарантій Г-2.

Згідно з актом прийняття робіт з поточного середнього ремонту влаштування елементів моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 0+000-км 1+000 автомобільної дороги державного значення М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ (на м. Брянськ) генпідрядником ТОВ «Інтеграл Сістемс» було, зокрема, виконано монтаж системи ваго габаритного контролю (WIM) на ділянці км 0+000-км 1+000 автомобільної дороги державного значення М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ (на м. Брянськ).

Вищевказані докази дають підстави для висновку про те, що дані стосовно маси автомобіля фіксувалися приладом в автоматичному режимі у русі, встановлення такого засобу на вказаній ділянці підтверджено відповідними доказами, використання такого вимірювального засобу сертифіковане у передбаченому законом порядку, а технічні можливості на предмет правильності такого вимірювання перевірені відповідною установою.

Такі обставини свідчать про необґрунтованість доводів позивача про відсутність доказів стосовно зважування його автомобіля.

Щодо вимог про неправомірність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що належний йому транспортний засіб не призначений для перевезення вантажів та його маса не перевищує 40 тонн, слід зазначити таке.

Положеннями пункту 22.5 ПДР передбачено вичерпний перелік значень, зокрема, навантажень на вісь, здвоєну вісь, за яких допускається рух транспортних засобів та їх составів автомобільними дорогами держави у разі, коли їх параметри не перевищують цих значень.

Також пунктом 22.5 ПДР передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі правила) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За змістом пункту 5 Правил рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу. Відомості про маршрути руху зазначених транспортних засобів оприлюднюються Укравтодором та Національною поліцією в газеті «Урядовий кур`єр».

Згідно з пунктом 3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Приміткою статті 132-1 КУпАП передбачено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Твердження позивача стосовно того, що належний йому автомобіль є вантажним бетононасосом та не призначений для перевезення вантажів не спростовує того, що вказаний автомобіль не є великоваговим.

Підпунктом «Б» пункту 22.5 Правил передбачено право трьохвісного вантажного автомобіля рухатися дорогами державного значення у разі, якщо його маса не перевищує 25 тонн.

Виходячи з тверджень позивача про те, що маса його автомобіля згідно з технічним паспортом становить 32 тонни, слід зробити висновок, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб належить до великовагових, а отже при його переміщенні слід враховувати особливості, передбачені Правилами для великовагових автомобілів.

Доказів отримання такого дозволу позивачем не надано, що свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП щодо порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України.

Вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2023 року заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови № ВМ № 00000014, виданої від 05 жовтня 2021 року Укртрансбезпекою по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн., зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. О. Фінагеєва