Справа № 520/8048/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

03 липня 2023 р. справа № 520/8048/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григорова Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , )

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 06 жовтня 2022 року, прийняте інспектором прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» майстер сержантом Мирославою Петрович, яким було відмовлено у виїзді за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване рішення, яке прийняте стосовно нього, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки порушує його конституційні права щодо свободи пересування та права вільно залишити територію України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2023р. відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. При цьому відповідач вказує, що відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року» громадянина ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду з України у зв`язку з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, оскільки він не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 прибув 06.10.2022р. до Державного кордону України для його перетину.

Позивач пред`явив співробітникам Державної прикордонної служби України у межах проведення прикордонного контролю: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; посвідчення про приписку до призовної дільниці №Б-65; довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або індивідуальною формами здобуття освіти №04/3111 від 24.09.2022р. виданою Московським РТЦК та СП; оригінал та нотаріально засвідчений переклад українською мовою довідки про прийом іноземця на стаціонарне навчання RI-SZ.402.1.457.2022 від 20.07.2022р.; оригінал підтвердження банківської установи «Міленіум банк» про оплату 198 польських злотих на банківський рахунок навчального закладу «Ченстоховський політехнічний університет» як оплату за проживання в гуртожитку за вересень; оригінал підтвердження банківської установи «Міленіум банк» про оплату 396 польських злотих на банківський рахунок навчального закладу «Ченстоховський політехнічний університет» як оплату за проживання в гуртожитку за жовтень 2022 року; підтвердження SWIFT про переказ 85 польських злотих на рахунок навчального закладу «Ченстоховський політехнічний університет» як оплату вступного внеску; індивідуальне повідомлення навчального закладу «Ченстоховський політехнічний університет» про плату за навчання студентів.

Відповідачем не заперечувалось подання позивачем вищевказаних документів для перетину Державного кордону України.

06.10.2022р. відповідачем в особі інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби "Шегині" майстер сержанта ОСОБА_2 було прийнято рішення від 06.10.2022р. про відмову у перетинанні Державного кордону України.

Згідно вказаного рішення зазначено, що позивач не зміг надати на паспортний контроль документи що підтверджують підставу для виїзду за кордон. В якості правового обгрунтування оскаржуване рішення містить посилання на ч. 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль», Закон України "Про правовий режим воєнного стану", Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022р.", а також Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ №57 від 27.01.1995р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду. Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII (далі Закон №3857). При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно статті 2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

Пунктом 3 вказаного вище Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543).

Положеннями ст.2 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Разом з тим, у посвідченні про приписку №Б-02/65 до призовної дільниці №Б-65 зроблено відмітку про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на строкову військову службу відповідно до ст. 17 ч. 9 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Як вбачається з довідки для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або індивідуальною формами здобуття освіти №04/3111 від 24.09.2022р., виданою ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Зокрема, також зазначено, що жодних заперечень на його виїзд з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном не має.

Поряд з тим, відмовляючи позивачу у праві виїзду за кордон, уповноважена посадова особа відповідача виходила з того, що подані позивачем документи не підтверджують наявність підставі для виїзду.

Аналізуючи підстави та мотиви, покладені суб`єктом владного повноваження в основу оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Закон №3543-XII передбачає можливість відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Виключний перелік категорій військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації наведений в ст.23 вказаного законодавчого акту.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону №3543, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Так, на підтвердження вказаної обставини позивач надав під час проходження паспортного контролю, в тому числі, довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або індивідуальною формами здобуття освіти №04/3111 від 24.09.2022р. виданою Московським РТЦК та СП; оригінал та нотаріально засвідчений переклад українською мовою довідки про прийом іноземця на стаціонарне навчання RI-SZ.402.1.457.2022 від 20.07.2022р.

Разом з тим, суд враховує те, що норми Закону №3543-ХІІ не регулюють порядок перетину громадянами державного кордону України, а територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не наділені повноваженнями здійснювати прикордонний контроль і пропуск осіб через державний кордон України.

Так, відповідно до положень ст.1 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 №661-IV, завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні покладаються на Державну прикордонну службу України.

Основними функціями Державної прикордонної служби України, згідно ст.2 вказаного законодавчого акту, є, в тому числі, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до ст.3 Закон №3857, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 №1710-VI визначено, що пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (ч.1 ст.7 Закону України "Про прикордонний контроль").

Порядок перетинання громадянами України державного кордону визначають Правила, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (далі- Правила).

Згідно пункту 2 Правил у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до п. 2-6 Правил, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Отже, особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану. Однак, згідно з п.2-6 Правил таке право не поширюється на осіб, визначених в абзацах 2 - 8 ч.3 статті 23 Закону №3543.

Згідно з п. 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455 (далі Порядок № 1455) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Судом встановлено, що позивач відноситься до категорії осіб, зазначених в абз.2 ч.3 ст.23 Закону №3543, а тому беззаперечним правом перетину кордону в період мобілізації не наділений.

Суд звертає увагу на те, що право відстрочення від призову на військову службу та право на перетин державного кордону під час мобілізації є різними за своєю правовою природою, законодавчими нормами, якими такі регулюються, та органами, що визначають їх наявність. Тому, наявність в особи відстрочки від призову не гарантує такій особі беззаперечного права перетину кордону. Довідка територіального центру комплектування про відстрочку від призову на військову службу за призовом як документ засвідчує виключно питання військового обліку особи і сама по собі вона не є достатнім підтверджуючим документом для перетину державного кордону в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про прикордонний контроль", іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що позивач при здійсненні перетину державного кордону 06 жовтня 2022 року не надав належних документів для перетину кордону в умовах воєнного стану, а тому оскаржуване рішення відповідача є правомірним, таким, що ухвалено з урахуванням законодавчих норм та фактичних обставин справи та, зокрема, уведенням в Україні воєнного стану та оголошенням мобілізації. При цьому, на час виникнення спірних правовідносин обидві обставини не були вичерпані.

В силу ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров