Справа № 420/1021/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1021/23

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В. Дата і місце ухвалення: 27.04.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди служби з 01.08.2022р. по 31.08.2022р. та з 01.09.2022р. по 18.09.2022р.;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за періоди служби з 01.08.2022р. по 31.08.2022р. та з 01.09.2022р. по 18.09.2022р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з березня 2022 року по вересень 2022 року він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . У період з 01.08.2022р. до 06.09.2022р. ОСОБА_1 перебував в районі ведення військових дій с.Посад-Покровському Херсонського району Херсонської області, де 03.09.2022р. отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої гомілки та рекомендації лікаря щодо звільнення від польових виходів згідно результатів огляду лікаря. 08.09.2022р. позивач отримав наказ командира роти про наступ, який полягав у просуванні в несправній бойовій машині через мінне поле без попередньої вогневої підготовки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовився від його виконання. Командиром військової частини видано наказ від 08.10.2022р. №1170 «Про результати службового розслідування», яким за невиконання бойового наказу ОСОБА_1 позбавлено виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 за вересень 2022 року. На виконання вказаного наказу відповідачем не було нараховано та виплачену ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 01.08.2022р. по 31.08.2022р. та з 01.09.2022р. по 18.09.2022р. Таку бездіяльність позивач вважає незаконною та зазначає, що він має безумовне право на виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. за серпень 2022 року та за вересень 2022 року пропорційно дням участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2023р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення від 27.04.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. не є обов`язковою безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, оскільки положення п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р. передбачають виплату додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі також за участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано відсутність на час виникнення спірних правовідносин наказів Міноборони, які: є регулятивним актами в розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»; зачіпають соціально-економічні права, свободи й законні інтереси військовослужбовців (визначають підстави для відмови у виплаті додаткової винагороди за участь в бойових діях); містять відомості про їх реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку. Враховуючи, що Окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022р. №912/з/29, на яке послався суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, не було зареєстрованим, не пройшло правову експертизу та не набрало чинності у встановленому законодавством порядку, положення даного акту не підлягали застосуванню під час позбавлення ОСОБА_1 права на збільшену до 100 000,00 грн. додаткову винагороду за спірний період.

Апелянт зазначає про необґрунтованість посилань відповідача та суду першої інстанції на вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення, що полягає у невиконанні бойового наказу, оскільки передбачений статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ перелік дисциплінарних стягнень є вичерпним та в ньому відсутній такий вид дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових виплат до грошового забезпечення військовослужбовця.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022р. №46 молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 , який прибув із Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з 03.03.2022р. призначено на посаду заступника командира бойової машини навідника-оператора 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону, як такого, що призваний військову службу по мобілізації під час воєнного стану.

Як вбачається зі змісту наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.10.2022р. №1170 «Про результати службового розслідування» заступником командира в/ч НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення начальником відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов за фактом відмови від виконання бойового наказу про наступ, серед інших, молодшим сержантом ОСОБА_1 , механіком-водієм 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону.

В межах проведення службового розслідування, призначеного наказом №1806 від 09.09.2022р., молодший сержант ОСОБА_1 надав письмові пояснення від 12.09.2022р., де зазначив, що 08.09.2022р. він отримав наказ командира роти про наступ, який був самогубним та злочинним, оскільки наступ без вогневої підтримки, в наступ мали їхати в бойовій машині через мінне поле, на несправній техніці, десант не відкривався зсередини. Не передбачена евакуація поранених. В наступ посилали свідомо не здатних до бойових дій (скарги за здоров`я, поранення, відсутність відпочинку, низький морально-психологічний стан).

Під час проведення службового розслідування було досліджено службову характеристику та службову картку молодшого сержанта ОСОБА_1 , згідно яких за час проходження служби військовослужбовець зарекомендував себе з негативної сторони, не дисциплінований, не працьовитий, до виконання службових обов`язків ставиться формально, на критику не завжди реагує адекватно, авторитетом серед командирів та військовослужбовців не користується.

Згідно наказу №247 від 18.09.2022р. молодший сержант ОСОБА_1 вважається таким, що вибув з пункту постійної дислокації в/ч НОМЕР_1 до нового місця служби в с.Межиріч Дніпропетровської області.

Відмова від виконання бойового наказу підтверджується поясненнями майора ОСОБА_3 , капітана ОСОБА_4 , капітана ОСОБА_5 , капітана ОСОБА_6 , капітана ОСОБА_7 , старшого лейтенанта М.Смоловика, молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , капітана Р.Жиговоського.

Своїми діями молодший сержант ОСОБА_1 , механік-водій 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону порушив ст.6, абз.1, 2, 4 ст.11, ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, а також в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 ККУ.

За результатами службового розслідування вирішено не накладати на ОСОБА_1 , який вибув з пункту постійної дислокації військової частини, дисциплінарне стягнення.

При цьому, пунктом 4 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.10.2022р. №1170 наказано помічнику командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби за не виконання бойового наказу не виплачувати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022р. №168, за вересень 2022 року.

Наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.10.2022р. №1170 є чинним та не оскаржувався позивачем в судовому порядку.

На адвокатський запит адвоката Задорожньої В.О. від 11.11.2022р. в/ч НОМЕР_1 повідомила, що ОСОБА_1 була виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., в розмірі 30000,00 грн. за серпень 2022 року встановленим порядком (стовпчик 10/2022 Картки особового рахунку військовослужбовця).

Вважаючи протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, у розмірі, збільшеному до 100000,00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за періоди служби з 01.08.2022р. по 31.08.2022р. та з 01.09.2022р. по 18.09.2022р., ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. або 30000 грн. Така участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини (п.3 Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022р.), яка є підставою для включення такого військовослужбовця до наказу командира (начальника) військової частини для виплати такої додаткової винагороди (п.5 Окремого доручення). При цьому, у разі якщо військовослужбовець відмовився виконувати бойові накази (розпорядження) командира, такий військовослужбовець до відповідного наказу про виплату додаткової винагороди не включається.

Суд зазначив, що документи, які підтверджують участь у бойових діях ОСОБА_1 у період з 01.08.2022р. по 31.08.2022р. відсутні, а відтак, відсутні підстави для включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченої постановою КМУ №168, у конкретному місяці, тобто в серпні 2022 року. Наказом №1170 від 08.10.2022р. встановлено не виконання бойового наказу №1 від 07.08.2022р. та бойового розпорядження №80 від 08.09.2022р. молодшим сержантом ОСОБА_1 , який є чинним та не оскаржувався військовослужбовцем. У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не має права на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., за вересень 2022 року, відповідно до п.п.9.7 п.9 Окремого доручення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч.2 ст.2 Закону №2232-XII).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64 та «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022р. №69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 (далі - Постанова №168).

Відповідно до п. 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022р., яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022р.

Відповідно до абз.3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно із п.4 окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно до п.5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

З огляду на вказані норми можливо дійти висновку про те, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 окремого доручення.

Разом з тим, п.п.9.7 п.9 згаданого Окремого доручення передбачено, що військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн., не включаються.

Таким чином, військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. або 30000 грн.

При цьому, така участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини, яка є підставою для включення такого військовослужбовця до наказу командира (начальника) військової частини для виплати такої додаткової винагороди. Однак, у разі, якщо військовослужбовець відмовився виконувати бойові накази (розпорядження) командира, такий військовослужбовець до відповідного наказу про виплату додаткової винагороди у конкретному місяці не включається.

Бездіяльність відповідача у спірних відносинах ОСОБА_1 пов`язує з невиплатою йому додаткової винагороди до грошового забезпечення, передбаченої Постановою КМУ №168, у розмірі 100000,00 грн. за серпень та вересень 2022 року.

Як вбачається з картки особового рахунку військовослужбовця, яку представнику позивача надано військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь на її запит від 11.11.2022р. (вх.№5772), ОСОБА_1 була виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., в розмірі 30000,00 грн. за серпень 2022 року.

Документи, які підтверджують участь ОСОБА_1 у бойових діях в серпні 2022 року відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень, передбаченої постановою КМУ №168, у вказаному місяці.

В матеріалах справи наявна довідка військової частини НОМЕР_1 , якою підтверджено участь молодшого сержанта ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації тільки в період з 04.05.2022р. по 31.07.2022р. Підстава: бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 12.03.2022р. №120; рапорт командира 2 механізованого батальйону про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях у складі батальйону в період з 04 травня по 31 липня 2022 року (вх. №30955 від 21.11.2022р.).

При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що в серпні 2022 року він виконував бойове завдання, яке не було зафіксовано командуванням в/ч НОМЕР_1 . Позивач стверджує, що про факт безпосередньої його участі в бойових діях свідчить отримане ним 03.09.2022р. вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої гомілки та рекомендації лікаря щодо звільнення його від польових виходів.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів позивача, оскільки, як же зазначалося, участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини, яка є підставою для включення такого військовослужбовця до наказу командира (начальника) військової частини для виплати такої додаткової винагороди. Більше того, як зазначає ОСОБА_1 , польове поранення ним отримано у вересні 2022 року. Також, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не надано доказів оскарження ним бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо належного фіксування виконання ОСОБА_1 у серпні 2022 року бойового завдання, як і не надано суду в рамках даної справи належних доказів виконання бойового завдання.

Що ж до виплати додаткової винагороди до грошового забезпечення, передбаченої Постановою КМУ №168, у розмірі 100000,00 грн. за вересень 2022 року, то як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, наказом командира в/ч НОМЕР_1 №1170 від 08.10.2022р. встановлено не виконання бойового наказу №1 від 07.08.2022р. та бойового розпорядження №80 від 08.09.2022р. молодшим сержантом ОСОБА_1 .

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не має права на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., за вересень 2022 року, відповідно до п.п.9.7 п.9 Окремого доручення.

Апелянт посилається на те, що передбачений статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ перелік дисциплінарних стягнень є вичерпним та в ньому відсутній такий вид дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових виплат до грошового забезпечення військовослужбовця.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки прийняття відповідачем рішення про невиплату молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022р. №168, за вересень 2022 року у зв`язку з невиконанням бойового наказу, не є застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення за наслідками проведеного службового розслідування. За результатами службового розслідування вирішено не накладати на ОСОБА_1 , який вибув з пункту постійної дислокації військової частини, дисциплінарне стягнення.

Прийняття відповідного рішення мало місце на виконання п.9.7 п.9 Окремого доручення, а висновок службового розслідування слугував в якості доказу (фіксації) невиконання військовослужбовцем бойового наказу.

Обмеження виплати додаткової винагороди за своєю правовою природою не є видом юридичної відповідальності, у тому числі адміністративної або дисциплінарної, як помилково вважає апелянт.

Апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. не є обов`язковою безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, оскільки положення п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р. передбачають виплату додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі також за участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки пунктом 1 Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022р. встановлено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешалону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураженням противника) на об?єкти, що охороняються, звільнення таких об?єктів уразі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Що ж до посилань апелянта на те, що окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022р. не є актом Міноборони у розумінні вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» і на його підставі військовослужбовця не може бути позбавлено додаткової грошової винагороди, то колегія суддів вважає їх помилковими, оскільки Постановою №168 чітко визначено право керівника відповідного міністерства встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди.

Відповідно до п.п.24 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, міністр оборони України дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Також, пунктом 17 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції від 27.04.2023р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 липня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук