Справа № 160/7695/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2023 року Справа № 160/7695/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-
12 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати пункт № 5 наказу № 52/ОС-23 від 14.03.2023 року Державна установа «Дніпровська установа виконання покарань № 4» згідно якого відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 1-ї категорії відділу режиму і охорони (чергова зміна №3) 14 березня 2023 року, вислуга років на 14.03.2023 року в календарному обчисленні становить 10 (десять) років 02 (два) місяці 15 (п`ятнадцять) днів, у пільговому обчисленні - 13 (тринадцять) років 03 (три) місяці 12 (дванадцять) днів;
- визнати протиправним та скасувати пункт № 1 Наказу № 53/ОС/СТ 23 від 14.03.2023 року Державна установа «Дніпровська установа виконання покарань № 4», відповідно до якого за порушення вимог п.п. 3.5.6 гл. 6 З.VШ «Інструкції з забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2019 року № 73/5-ДСК на прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 1-ї категорії відділу режиму і охорони накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України;
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що пункт № 5 наказу № 52/ОС-23 від 14.03.2023 року та пункт № 1 Наказу № 53/ОС/СТ 23 від 14.03.2023 року є протиправними, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та порушення службових обов`язків, які позивач не повинен виконувати відповідно до своєї посадової інструкції та порушення відповідачем права позивача на належний захист та надання пояснень (матеріали службового розслідування взагалі не містять пояснення позивача) безсумнівно вказують на незаконність їх. Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, та Законом України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», який визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження. Встановленими обставинами і подіями втечі ув`язненого Іванова з Державна установа «Дніпровська установа виконання покарань № 4» відповідно до висновків службового розслідування (копія висновку в додатках до позову) сгато конвоювання однією особою (позивачем) одночасно трьох ув`язнених до місць (камер) їх утримання, в подальшому проникнення одного з трьох ув`язнених до шлюзу - місця виїзду автозаків, що стало можливим у зв`язку зі службовою недбалістю особи, що контролює відео з камер спостереження, закріплення ув`язненого під автозаком і виїзду з території установи під автомобілем, що стало можливим внаслідок неперевірки співробітником кінологом нижньої частини автомобіля внаслідок службового недбалого ставлення до своїх службових обов`язків. Таким чином потенційна вина позивача зводиться до порушення порядку конвоювання ув`язненого до камери його утримання (а точніше одним співробітником трьох ув`язнених), однак до службових обов`язків посадової особи - молодшого інспектора 1-ї категорії відділу режиму і охорони Державна установа «Дніпровська установа виконання покарань № 4», яким є позивач, не входить обов`язок з конвоювання ув`язнених по території установи до камер їх утримання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 26.05.2023 року надано до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву вказано, що відповідно до висновку службового розслідування, проведеного з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, встановлено причини і умови його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди, об`єктивно висвітлені, серед інших, дії, які стали підставою для накладення на прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони стягнення у виді звільнення зі служби згідно з приписами п.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за порушення вимог п. п. 3, 5, 6 Р.VIII "Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально - виконавчої служби України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2019 №»73/5-ДСК. Винні дії позивача, які призвели до втечі з-під варти ув`язненого ОСОБА_2 .
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2016 року по 13 березня 2023 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», в званні прапорщика внутрішньої служби, на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони.
Згідно з наказом начальника установи «Про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими (засудженими) на добу» від 17.02.2023 року № 48 ДСК позивач заступив на добове чергування з 09 години 00 хвилин 17.02.2023 року до 09 години 00 хвилин 18.02.2023 на пост №6 (рухомий). Відповідно до посадових обов`язків молодшого інспектора рухомого поста (додаток 2) черговий молодший інспектор зобов`язаний «контролювати пересування спецконтингенту по території, що охороняється, а також перевіряти наявність засуджених…».
18.02.2023 року о 09 год. 19 хв. до чергової частини Міжрегіонального управління з ДУВП-4 надійшло повідомлення від чергового помічника начальника ДУВП-4 майора внутрішньої служби Дзюби Д.О. про те, що 17.02.2023 року о 19 год. 30 хв. під час проведення поіменної перевірки наявності ув`язнених (засуджених) на четвертому корпусному відділенні установи, у камері № 412 виявлена відсутність ув`язненого ОСОБА_2 .
Даний факт був зареєстрований у «Книзі обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події у ДУВП-4» за № 44 від 17.02.2023 року, а також 18.02.2023 о 00 год. 20 хв. про подію було повідомлено оператора єдиної служби «102» ГУНП в Дніпропетровській області (ЄО № 2591 від 18.02.2023).
19.02.2023 року приблизно о 12 год. 30 хв. у селищі Шевченко, Дніпровського району, Дніпропетровської області, в результаті проведених розшукових заходів, співробітниками ДУВП-4 спільно з працівниками відділу поліції № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ув`язнений ОСОБА_2 був затриманий.
Наказом Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4 від 20.02.2023 №33/ОС/СТ-23 призначено службове розслідування за фактом втечі ув`язненого "І".
Згідно з пунктом 2 наказу від 14.10.2022 від 20.02.2023 №33/ОС/СТ-23 на час проведення службового розслідування відсторонити від виконання службових обов`язків за займаною посадою із збереженням посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім премії) на підставі пункту 1 Розділу VII Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2015 №356/5 прапорщіка внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони.
21.02.2023 року в рамках службового розслідування позивачем надано пояснення.
14.03.2023 року начальником УВП - начальником арештного дому Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4 затверджено Висновок службового розслідування щодо неналежного ставлення до виконання своїх службових обовязків з боку співробітників установи, що сталипричиною скоєння втечі з під варти ув`язненого ОСОБА_2
20.03.2023 року першим заступником Міністра затверджено Висновок службового розслідування стосовно начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» - начальника арештного дому полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 та осіб рядового і начальницького складу зазначеної установи за фактом втечі з під варти ув`язненого ОСОБА_2 , а також можливого невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства.
Відповідно до вказаних висновків, члени комісії дійшли висновку, що причинами та умовами скоєння втечі військовополоненого з під варти стали: особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно-правових актів, що регламентують службову діяльність з боку прапорщіка внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони; особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_4 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони; особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно-правових актів, що регламентують службову діяльність з боку сержанта внутрішньої служби ОСОБА_5 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони; особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно-правових актів, що регламентують службову діяльність з боку старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_6 , молодшого інспектора-кінолога відділу режиму охорони; недостатнє володіння оперативною обстановкою в установі, слабкий контроль на виконання добового наказу з боку капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 ; слабкий контролі, за діяльністю підлеглих в частині безумовного виконання ними своїх посадових інструкцій та вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність по службі під час виконання обов`язків заступника начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу з боку майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , старшого оперуповноваженого оперативного підділу; неналежне ставлення до виконання службових обов`язків з боку старшого лйентенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , оперуповноваженого оперативного відділу; неналежний контроль за якістю несення служби та порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку майора внутрішньої служби ОСОБА_10 , чергового помічника начальника УВП; неналежний контроль за якістю несення служби та порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , заступника чергового помічника начальника УВП; неналежний контроль за якістю несення служби та порушення вимог чинних нормативно - правових актів, шо регламентують службову діяльність з боку прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 , молодшого інспектора (оператора охоронної теле- (відео-) системи) відділу інженерно - технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації; неналежне ставлення до виконання службових обов`язків з боку майора внутрішньої служби ОСОБА_13 , заступника начальника відділу режиму і охорони; слабкий контроль за діяльністю підлеглих в частині безумовного виконання ними своїх посадових інструкцій та вимог нормативно-правових актів, шо регламентують діяльність по службі з боку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_14 , начадника відділу режиму і охорони; прорахунки в організації несення служби співробітниками під час добового чергування, неналежне виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства що негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань по забезпеченню охорони ув`язнених з боку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_15 , першого заступника начальника УВП.
З матеріалів Висновку службового розслідування від 20.03.2023 року встановлено наступне.
На підставі листа судді Красногвардійського районного суду м. Дніпро ОСОБА_16 , який надійшов до ДУВП-4 за вх. № 2105 від 31.01.2023, про видачу ув`язненого ОСОБА_2 варті військової частини Національної гвардії України, для його доставки в судове засідання, яке відбудеться 17.02.2023 о 12 год. 00 хв., а також інших листів судів про видачу ув`язнених (засуджених), в установі було створено списки ув`язнених та засуджених, яких потрібно видати 17.02.2023 року підрозділам, які здійснюють конвоювання для доставки в судові засідання. Таким чином ОСОБА_17 та ОСОБА_18 після здачі чергування близько 10 год. 00 хв. 17.02.2023 на підставі вказаних списків здійснили вивід ув`язненого ОСОБА_2 з камери № 412 та 9 інших ув`язнених (засуджених), які утримувались у корпусному відділенні № 4 та о 10 год. 18 хв. почали їх супровід до збірного відділення. О 10 год. 23 хв. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 доставили до збірного відділення установи ув`язненого підрозділам, які здійснюють конвоювання для доставки в судові засідання ОСОБА_2 та 9 інших ув`язнених (засуджених), яких було поміщено до камери № 1 та повідомили про це старшого по корпусному відділенню відділу режиму і охорони ДУВП-4 старшого прапорщика внутрішньої служби Дегтярьова Євгена Олександровича. ОСОБА_19 пояснив, що перебуваючи у приміщенні чергової частини заздалегідь від начальника варти з конвоювання ув`язнених (засуджених) військової частини № НОМЕР_4 Національної гвардії України дізнався, що ув`язнені ОСОБА_2 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 17.02.2023 не будуть конвоюватися до Красногвардійського районного суду м. Дніпро у зв`язку з відміною судових засідань. У зв`язку з цим приблизно о 10 год. 30 хв. 17.02.2023 до чергової частини установи прибув молодший інспектор 1 категорії відділу режиму і охорони ДУВП-4 прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_1 якому черговим помічником начальника ДУВП-4 майором внутрішньої служби Дзюбою Д.О. було вказано супроводити ув`язнених, яких не було доставлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпро зі збірного відділення до корпусних відділень, в яких вони утримуються. Після цього ОСОБА_22 за вказівкою ОСОБА_10 здійснив вивід із камери № 1 збірного відділення ув`язнених ОСОБА_2 , ОСОБА_23 та ОСОБА_21 і передав їх ОСОБА_1 , який о 10 год. 31 хв. почав їх супровід до корпусних відділень (добовою відомістю обліку ув`язнених (засуджених), які тимчасово вибули з ДУВП-4. В подальшому переглядом відеозаписів з камер відсоспостереження в ДУВП-4 встановлено, що о 10 год. 34 хв. ОСОБА_1 разом із ув`язненими ОСОБА_2 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 супровід яких він здійснював, зайшли до будівлі установи, в якій розташовані корпусні відділення № 2, № З та № 4 та на сходах біля входу до корпусного відділення № 2 ОСОБА_1 залишив без нагляду зазначених ув`язнених. В письмових поясненнях ув`язнені ОСОБА_2 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підтвердили даний факт та зазначили, що під час перебування на сходах біля входу до корпусного відділення № 2 ОСОБА_1 у їх присутності повідомив по радіостанції співробітникам, які несли службу на корпусних відділеннях № 3 та № 4, щоб вони зустрічали ув`язнених, які не були доставлені до судів (вказане також підтверджується письмовим поясненням молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУВП-4 прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_4 , який ніс службу на внутрішньому пості № 5 корпусного відділення № 4 та чув вказане ОСОБА_1 по радіостанції). Після чого ОСОБА_1 повідомив ув`язненим ОСОБА_2 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , щоб вони самостійно йшли до корпусних відділень, в яких вони утримуються та які знаходяться поверхами вище, після чого зайшов до корпусного відділення № 2. Так, ув`язнений ОСОБА_21 піднявся по сходах до корпусного відділення № 3 та був поміщений до камери № 309, ув`язнений ОСОБА_20 піднявся по сходах до корпусного відділення № 4 та був поміщений до камери № 424, а ув`язнений ОСОБА_2 залишився на сходах біля корпусного відділення № 3 та не пішов до корпусного відділення № 4, в якому він утримується.
Подальшим переглядом відеозаписів з камер відеоспостереження в ДУВП-4 було встановлено, що ув`язнений ОСОБА_2 , не пішовши до корпусного відділення № 4, почав самостійно та вільно пересуватись по охороняємій території установи, що також підтверджується письмовим поясненням ув`язненого ОСОБА_2 , а саме:
- о 10 год. 41 хв. ув`язнений ОСОБА_2 спустився сходами, що ведуть з корпусних відділень № 3 та № 4, проходив біля камери відеоспостереження, яка розміщена на сходах біля корпусного відділення № 2;
- о 10 год. 45 хв. ув`язнений ОСОБА_2 знов піднявся сходами, що ведуть до корпусних відділень № 3 та № 4, проходив біля камери відеоспостереження, яка розміщена на сходах біля корпусного відділення № 2 та знов пройшовши біля зазначеної камери відеоспостереження спустився сходами назад (ув`язнений ОСОБА_2 в своєму поясненні зазначив, що повторно підіймався сходами до корпусного відділення № 4, щоб переконатися, що його не розшукують співробітники установи);
- о 10 год. 46 хв. ув`язнений ОСОБА_2 пішов у напрямку котельні установи та о 10 год. 47 хв. коли він підходив до котельні, біля нього пройшов молодший інспектор 1 категорії відділу режиму і охорони ДУВП-4 прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_1 , який йшов йому назустріч. В своєму письмовому поясненні ОСОБА_24 зазначив, що коли він проходив біля ув`язненого ОСОБА_2 нібито поряд з ним знаходився співробітник військової частини Національної Гвардії України. Після цього ОСОБА_1 нібито запитав у ув`язненого ОСОБА_2 куди він прямує, на що ув`язнений ОСОБА_2 відповів, що прямує до суду на судове засідання. Так, ОСОБА_1 подумав, що співробітник військової частини Національної Гвардії України дійсно супроводжує ув`язненого ОСОБА_2 та пішов до чергової частини установи (переглядом відеозаписів з камер відеоспостереження не виявлено, щоб поряд із ув`язненим ОСОБА_2 у вищезазначений час знаходився співробітник Національної Гвардії України, а також зафіксовано, що ОСОБА_1 не зупиняючись пройшов біля ув`язненого ОСОБА_2 . Також і поясненням ув`язненого ОСОБА_2 не підтверджується, що ОСОБА_1 звертався до нього та нібито щось запитував);
- о 10 год. 48 хв. ув`язнений ОСОБА_2 перебував біля воріт № 2 шлюзу зі сторони котельні, час від часу приховуючись за автомобілями для конвоювання та воротами (маючи намір здійснити втечу з установи, ув`язнений ОСОБА_2 почав обирати автомобіль для конвоювання, під яким є місце, щоб сховатися);
- о 10 год. 50 хв. ув`язнений ОСОБА_2 зник з поля зору камери відеоспостереження за автомобілем для конвоювання та знову з`явився біля воріт № 2 шлюзу зі сторони котельні (згідно пояснення ув`язненого ОСОБА_2 , в цей час він підійшов до одного з автомобілів для конвоювання, який на його думку був повинен найближчим часом виїжджати з установи, подивився під автомобіль, але побачив, що йому не вистачить місця, щоб там сховатись);
- о 10 год. 50 хв. ув`язнений ОСОБА_2 пішов у напрямку від котельні установи до корпусного відділення № 9 (в своєму поясненні ув`язнений ОСОБА_2 зазначив, що пішов у вказаному напрямку, щоб не перебувати тривалий час на одному місці та не привертати увагу);
- о 10 год. 52 хв. ув`язнений ОСОБА_2 пішов від корпусного відділення № 9 у напрямку котельні, де зник з поля зору камери відеоспостереження, сховавшись за кутком котельні (згідно пояснення повернувся, щоб знов визначитись з автомобілем, під яким можна виїхати з установи);
- о 10 год. 57 хв. ув`язнений ОСОБА_2 вийшов з-за кутка котельні, де зник з поля зору камери відеоспостереження, сховавшись між автомобілями для конвоювання, які стояли навпроти котельні (згідно пояснення ув`язненого ОСОБА_2 , цього часу він підійшовши до 2 автомобілів для конвоювання, побачив, що під одним із них йому вистачить місця та сховався під рамою автомобіля марки «ГАЗ»);
- о 11 год. 08 хв. автомобіль для конвоювання марки «ГАЗ», під яким сховався ув`язнений ОСОБА_2 заїхав у шлюз біля збірного відділення установи та об 11 год. 09 хв. заїхав до контрольно-пропускного пункту № 1 - для пропуску автотранспорту.
17.02.2023 о 19 год. 30 хв. під час проведення поіменної перевірки наявності ув`язнених (засуджених) у корпусному відділенні № 4, у камері № 412 було виявлено відсутність ув`язненого ОСОБА_2 , про що негайно він доповів черговому помічнику начальника ДУВП-4 майору внутрішньої служби Дзюбі Д.О. О 19 год. 34 хв. було скликано особовий склад за сигналом «Буря» для проведення невідкладних розшукових дій по встановленню місцезнаходження ув`язненого ОСОБА_2 на території установи та поза нею, але зазначені заходи позитивних результатів не надали.
Перевіркою постової відомості внутрішнього поста № 5 корпусного відділення № 4, на якому ніс службу ОСОБА_4 виявлено записи, що з 09 год. 00 хв. 17.02.2023 до 09 год. 00 хв. 18.02.2023 несення служби на вказаному посту неодноразово перевірялось старшим по корпусному відділенню відділу режиму і охорони ДУВП-4 прапорщиком внутрішньої служби Панченком П.І.
Службовим розслідуванням встановлено, що причинами та умовами для скоєння втечі ув`язненого ОСОБА_2 з під варти, стали:
- порушення вимог Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 73/5-ДСК від 13.12.2019;
- особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора І категорії відділу режиму і охорони;
- порушення вимог чинних нормативно-правових актів, що регламентують службову діяльність з боку прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_4 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони;
- особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку сержанта внутрішньої служби ОСОБА_5 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони;
- особиста недисциплінованість та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку старшого прапорщика внутрішньої служби Тімаревської КЛ., молодшого інспектора-кінодога відділу режиму і охорони;
- недостатнє володіння оперативною обстановкою в установі, порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , начальника відділу по роботі з персоналом;
- неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність під час виконання обов`язків заступника начальника УВП з оперативної роботи - начальника оперативного відділу з боку майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , старшого оперуповноваженого оперативного відділу
- неналежне ставлення до виконання службових обов`язків з боку старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , оперуповноваженого оперативного відділу;
- неналежний контроль за якістю несення служби та порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку майора внутрішньої служби ОСОБА_10 , чергового помічника начальника УВП;
- неналежний контроль за якістю несення служби та порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 , заступника чергового помічника начальника УВП;
- неналежний контроль за якістю несення служби та порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 , молодшого інспектора (оператора охоронної теле- (відео-) системи) відділу інженерно - технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації,;
- слабкий контроль за діяльністю підлеглих в частині безумовного виконання ними своїх посадових інструкцій з боку підполковника' внутрішньої служби ОСОБА_25 , начальника відділу інженерно - технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації ДУВП-4;
- неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог чинних нормативно - правових актів, що регламентують службову діяльність з боку старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_26 , старшого інспектора відділу режиму і охорони;
- неналежне ставлення до виконання службових обов`язків з боку майора внутрішньої служби ОСОБА_13 , заступника начальника відділу режиму і охорони;
- слабкий контроль за діяльністю підлеглих в частині безумовного виконання ними своїх посадових інструкцій та вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність по службі з боку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_14 , начальника відділу режиму і охорони;
- прорахунки в організації несення служби співробітниками під час добового чергування, неналежне виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства що негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань по забезпеченню охорони ув`язнених з боку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_15 , першого заступника начальника УВП.
- порушення вимог Положення про ДУВП-4, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.03.2020 № 850/5, що негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань, слабкий контроль за діяльністю підлеглих співробітників в частині безумовного виконання ними своїх функціональних обов`язків, неналежна організація роботи персоналу установи із забезпечення охорони ув`язнених (засуджених) з боку полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 , начальника УВП - начальника арештного дому ДУВП-4.
14.03.2023 року Державною установою Дніпровська установа виконання покарань (№4) прийнято наказ №53/ОС/СТ-23 Про накладення дисциплінарних стягнень на співробітників установи.
Згідно з пунктом 1 наказу від 14.03.2023 №53/ОС/СТ-23 за порушення вимог пунктів п. 3, 5, 6 глави 6 розділу 8 Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально - виконавчої служби України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, від 13.12.2019 року № 73/5-ДСК, на прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони установи накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з Державної кримінально - виконавчої служби України.
Відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», наказом начальника ДУВП-4 від 14.03.2023 № 52/ОС-23 ОСОБА_1 звільнено зі служби в ДКВС України.
Відповідно до відомості (аркуш ознайомлення з наказом (окремим дорученням) ДУ ДУВП (№4) від 14.03.2023 № 52/ОС-23) позивач ознайомлений з цим наказом 16.03.2023 року.
Не погодившись із застосованим до нього дисциплінарним стягненням у виді звільнення зі служби, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України Про Державну кримінально-виконавчу службу України № 2713-IV від 23.06.2005 (далі - Закон № 2713-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 2713-IV на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
Правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України (стаття 3 цього ж Закону).
За змістом положень частини першої статті 6 Закону №2713-IVДержавна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань (частина 4 статті 6 цього Закону).
Відповідно до частини першої та другої статті 14 Закону №2713-IV до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Громадяни України, які вперше зараховуються на посади рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби та у відповідних випадках пройшли встановлений строк випробування, складають присягу (частина четверта статті 14 Закону).
Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України, додержуватися норм професійної етики, гуманно ставитися до засуджених і осіб, узятих під варту. Жорстокі, нелюдські або такі, що принижують людську гідність, дії є несумісними зі службою і роботою в органах, установах виконання покарань та слідчих ізоляторах (частина перша статті 16 цього Закону).
Статтею 18 Закону №2713-IV визначені права та обов`язки посадових і службових осіб органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів.
Так, частиною першою цієї статті визначено, що посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані, зокрема: 1) виконувати покарання відповідно до вимог кримінально-виконавчого законодавства; 2) забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань; 3) виконувати вироки, постанови і ухвали суду, а також рішення, прийняті прокурорами і слідчими в установленому законом порядку і в межах їх компетенції; тримати осіб, узятих під варту; 6) забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; 8) забезпечувати безпеку засуджених і осіб, узятих під варту, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; 11) забезпечувати охорону, ізоляцію та нагляд за засудженими і особами, узятими під варту; здійснювати заходи щодо розшуку осіб, які вчинили втечу з установ виконання покарань і слідчих ізоляторів, та засуджених, які ухиляються від покарань, не пов`язаних з позбавленням волі; 15) створювати належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового і медико-санітарного забезпечення;18) здійснювати контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням або умовно-достроково; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені законом.
Відповідно до частини третьої статті 21 Закону №2713-IV персонал Державної кримінально-виконавчої служби України під час виконання покладених на нього обов`язків керується законами та іншими нормативно-правовими актами, діє на підставі та в межах своїх повноважень.
Пунктом 5 частини другої статті 13 Закону № 2713-ІV встановлено, що порядок призначення і звільнення з посад, права, обов`язки та умови служби працівників підприємств установ виконання покарань, які мають спеціальні звання рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначаються відповідно до законодавства.
Згідно частиною п`ятою статті 23 Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України Про Національну поліцію, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої статті 19 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
В силу положень пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Преамбулою Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут) встановлено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
Дія цього Статуту поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Разом з тим, абзацом 1 статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).
Статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС визначені обов`язки осіб рядового і начальницького складу.
Так, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина 1 статті 5 Дисциплінарного статуту ОВС).
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
Згідно з частиною сьомою статті 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС.
Так, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.
Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов`язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.
Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
За змістом частини другої статті 15 Дисциплінарного статуту накладання дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу за проступки, учинені під час чергування, несення вартової чи патрульно-постової служби, здійснюється тільки після закінчення чергування, варти або після заміни їх іншими особами та здачі зброї.
Наказом Міністерства юстиції України №356/5 від 12.03.2015 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - Порядок №356/5), який визначає підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі ДКВС України); порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання; компетенцію структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - органи), воєнізованих формувань, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, навчальних закладів, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань ДКВС України (далі - установи), під час проведення службових розслідувань; права та обов`язки посадових осіб органів і установ під час проведення службових розслідувань.
За визначенням понять, наведеного у пункті 2 розділу І Порядку №356/5, висновок службового розслідування документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції; дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни; персонал особи рядового і начальницького складу ДКВС України (далі особи рядового і начальницького складу), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в ДКВС України (далі працівники); службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства юстиції України та Присяги особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України;
Пунктом 1 розділу II Порядку №356/5 визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.
Згідно з пунктом 2 розділу II вказаного Порядку службове розслідування проводиться за рішенням уповноваженого на те начальника у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи і установи завдань; втечі (спроби втечі) засуджених та ув`язнених з під варти, а також ухилень від відбування покарання засудженими до обмеження волі.
Пунктом 6 розділу II вказаного Порядку визначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений письмовий наказ уповноваженого на те начальника.
Згідно з пунктом 12 розділу III Порядку забороняється призначення службових розслідувань за відсутності підстав, визначених цим Порядком.
Розділом V Порядку №356/5 передбачено, що службове розслідування повинне бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення уповноваженим на те начальником.
У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк проведення службового розслідування може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.
Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку службового розслідування.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №356/5 особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, подавати виконавцю (голові, членам комісії), який (які) проводить (ять) службове розслідування, документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим зверненням ознайомлюватися із затвердженим висновком службового розслідування, а також із матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.
Згідно з пунктом 1 розділу VIII Порядку № 356/5 за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.
У вступній частині висновку зазначаються посада, звання, прізвище, ініціали виконавця (голови, членів комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, підстави для проведення службового розслідування.
В описовій частині висновку зазначаються: відомості про обставини, за яких особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, вчинила дію або бездіяльність, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки, що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в ДКВС України і на займаній посаді з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), характеристика особи (зокрема наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), яка вчинила дисциплінарний проступок, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між діями або бездіяльністю особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, та їх наслідками; умови, що передували вчиненню дії або бездіяльності чи спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи рядового чи начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного; відомості про залучення до проведення службового розслідування фахівців та дані про них, подані ними результати.
У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних видів заохочень або дисциплінарних стягнень, класифікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; підтвердження чи спростовування відомостей, які стали підставою для його призначення; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Пунктом 3 розділу VIII Порядку №356/5 висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення та надіслати (або надати) йому засвідчений належним чином висновок службового розслідування. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (пункт 4 VIII Порядку №356/5).
Відповідно до п. 6, 7 розділу VIII Порядку №356/56 за результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності в установленому законом порядку. За результатами службового розслідування особи рядового і начальницького складу, стосовно яких воно проводилося, притягаються до відповідальності у встановленому законом порядку.
Про накладення дисциплінарного стягнення за результатами службового розслідування видається наказ, зміст якого оголошується персоналу органу або установи, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності її підлеглих забороняється.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового чи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі відмови особи рядового чи начальницького складу від ознайомлення з наказом під підпис безпосередній начальник такої особи спільно з посадовою особою підрозділу персоналу складає відповідний акт.
Особа рядового чи начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що єдиною підставою для застосування до осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України дисциплінарного стягнення є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, проведеного з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого такою особою.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до особи рядового чи начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку. При цьому, дисциплінарна відповідальність такої особи виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.
Суд зазначає, що застосування дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 12 Дисциплінарного статуту ОВС, є мірою дисциплінарної відповідальності за вчинений особою рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України дисциплінарний проступок, що полягає у невиконанні чи неналежному виконані особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
При цьому, службова дисципліна досягається дотриманням особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.
Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру. Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України.
Оскаржуваний наказ № 52/ОС-23 від 14.03.2023 про звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 5 статті 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України та пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію та №53/ОС/СТ-23 від 14.03.2023 про накладення дисциплінарних стягнень на співробітників установи прийняті за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком, затвердженого 14.03.2023 начальником УВП начальником арештного дому Державної установи Дніпровська установа виконання покарань №4 та висновком затвердженого 20.03.2023 року першим заступником Міністра.
Згідно з вказаним висновкам під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем як супроводжувачем ув`язненого у закладі МОЗ дисциплінарного проступку.
Так, відповідно до висновку службового розслідування від 14.03.2023 р., затвердженому начальником установи 14.03.2023 р. та у висновку службового розслідування стосовно начальника державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» - начальника арештного дому полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 та осіб рядового і начальницького складу зазначеної установи за фактом втечі з-під варти ув`язненого ОСОБА_2 , проведеного Південно Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на підставі наказу Міністерства юстиції України від 23.02.2023 р. № 562/7 зазначені фактичні обставини, за яких відбулася втеча з-під варти ув`язненого ОСОБА_2 , і серед іншого, дії позивача, які, призвели до накладення на нього дисциплінарного стягнення згідно з приписами ст.ст. 13, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ
Судом враховано, що позивач скористався своїм правом відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, пункту 4 розділу V Порядку №356/5 та в рамках службового розслідування надав пояснення 21.02.2023 року.
За наслідками проведеного службового розслідування зроблено висновки про порушення позивачем вимог пунктів п. 3, 5, 6 глави 6 розділу 8 Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально - виконавчої служби України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, від 13.12.2019 року № 73/5-ДСК.
Таким чином, саме за вчинення дисциплінарного проступку, що виявилось у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій служби України.
Отже, порушень вимог чинного законодавства під час проведення службового розслідування та складання висновку судом не встановлено.
Відповідно до пунктів 6, 11 частини першої статті 18 Закону №2713-ІV посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом; забезпечувати охорону, ізоляцію та нагляд за засудженими і особами, узятими під варту; здійснювати заходи щодо розшуку осіб, які вчинили втечу з установ виконання покарань і слідчих ізоляторів, та засуджених, які ухиляються від покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.
Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу IX наказу Міністерства юстиції України від 17.08.2018 №48/5-дск Про затвердження Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу Державної кримінально-виконавчої служби на особовий склад варти покладаються обов`язки по забезпеченню охорони, нагляду за засудженими у закладі охорони здоров`я, вони зобов`язані нести постійне спостереження за палатою, куди поміщено засудженого, підступами до входу в палату.
Пунктом 1 глави 6 розділу VIII Інструкції з забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 13.12.2019 року № 73/5-ДСК (далі - Інструкція 73/5 ДСК) зазначено, що персонал чергової та денної зміни відділу режиму і охорони супроводжує ув`язнених (засуджених) під час їх пересування у режимних корпусах, а також на режимній та господарській територіях.
Пункт 3 глави 6 розділу VIII Інструкції №73/5 ДСК встановлює: «Під час супроводу ув`язнених (засуджених) супроводжуючими особами постійно контролюються їх дії з метою виключення можливості: здійснення втечі та нападу на персонал СІЗО й інших осіб; заволодіння під час переміщення предметами, що можуть бути використані для вчинення втечі».
Пункт 5 глави 6 розділу VIII Інструкції №73/5 ДСК встановлює: "При супроводі одним молодшим інспектором він іде на два кроки позаду від ув`язненених (засуджених). При наближені до дверей коридору молодший інспектор зупиняє зсуджених) за п`ять кроків до дверей та подає команду обернутися обличчям до стіни. Молодший інспектор дивиться у вічко дверей і переконавшись, що маршрут руху вільний від сторонніх осіб, відчиняє двері для продовження руху. У такому самому порядку здійснюється виведення ув`язненених (засуджених) у прогулянкові двори."
Пункт 6 глави 6 розділу VIII Інструкції №73/5 ДСК встановлює: "При супроводі ув`язнених (засуджених) молодші інспектори зобов`язані не допускати випадків самовільного залишення ними строю, розмов та куріння під час руху, а також встановлення міжкамерного зв`язку з особами, які тримаються в камерах, відкриття вічок у дверях камер, дверних кватирок.
Суд звертає увагу, що позивачем у своїх поясненнях до позову вказав, що: - "Приблизно о 10.00-10.20 мене по рації набрав черговий ОСОБА_10 і наказав прийти до чергової частини і забрати ув`язнених збірного відділення, які не їдуть на суд, тому як їх не брав конвой, з якої причини мені невідомо, але конвой мав їхати до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Я виконав наказ і прийшов до чергової частини. Там чекало троє ув`язнених. Старший резервної групи ОСОБА_27 (м.т. НОМЕР_5 ) дав мені три картки на ув`язнених на прізвища ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та прізвище третього не пам`ятаю, їх потрібно було відвести на друге, третє і четверте корпусне відділення. Після того, як мені передали картки на ув`язнених я сам з трьома ув`язненими пішов до другого Головного корпусу, передав двох ув`язнених у третє і четверте корпусне відділення, старші по корпусу підтвердили, що прийняли ув`язнених, після чого третього ув`язненого відвів у друге корпусне відділення і картку і ув`язненого передав старшому. Приблизно через 20 хвилин я повернувся на своє місце чергування, після чого сходив до чергової частини, там перебував близько 10 хвилин і знову повертався на місце свого чергування між хлібопекарнею та харчоблоком і назустріч мені йшов один з ув`язнених на прізвище ОСОБА_28 , якого я конвоював в корпусне відділення і віддав старшому. Я в нього спитав: «Ти куди?» на що він мені відповів: «на суд!». В руках у Іванова в чорному пакеті була дерев`яна дошка розміром приблизно 40x10 см. - на таких ув`язнені сидять в автозаках щоб не було холодно. Поруч з ним йшов співробітник нацгвардії. Я подумав, що співробітник супроводжує ОСОБА_2 .. Я вирішив, що ОСОБА_28 знову забирають до Красногвардійського суду - така практика є постійною і частою. Хвилин через 10 я пішов до котельні, щоб відвести ув`язнених на харчоблок. Я бачив, що біля «шлюзу» (місце де виїжджають автозаки) стояв ОСОБА_28 , а хвилини через дві-три під`їхав автозак ГАЗ державний номер G 117. Після цього я повів ув`язнених і Іванова більше не бачив".
Отже, фактично позивачем не заперечується, що він особисто супроводжував ув`язненого ОСОБА_28 , а також бачив, як останній стояв біля «шлюзу» (місце де виїжджають автозаки) без супроводу, що надало можливість ув`язненому скоїти втечу з державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Крім того, матеріалами службового розслідування не підтверджуються пояснення позивача стосовно того, що він особисто передав ОСОБА_2 старшому по корпусу, як і не підтвердилось те, що при черговій зустрічі поряд із ув`язненим ОСОБА_2 у вищезазначений час знаходився співробітник Національної Гвардії України, а зафіксовано, що ОСОБА_1 не зупиняючись пройшов біля ув`язненого ОСОБА_2 . Також і поясненням ув`язненого ОСОБА_2 не підтверджується, що ОСОБА_1 звертався до нього та нібито щось запитував.
На переконання суду, подія втечі ув`язненим ОСОБА_2 з-під варти, що відбулась 17.02.2023 року, стала можливою внаслідок безвідповідального ставлення, в даному випадку, позивача до виконання своїх службових обов`язків, оскільки ним не забезпечено належне супроводження та спостереження за ув`язненим, що у сукупності свідчить про неналежне ставлення до виконання покладених завдань.
Також суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що йому посадову інструкцію не доводили і він в ній не розписувався і точно знає, що в його обов`язки не входить "конвоювання ув`язнених".
До відзиву на позовну заяву відповідачем долучені посадові обов`язки молодшого інспектора рухомого поста (чергова зміна № 3), затверджені начальником установи 10.06.2021 р. та аркуш ознайомлення з посадовою інструкцією з підписом ОСОБА_1 , підтверджуючим факт ознайомлення з посадовими обов`язками.
Крім того, конвоювання ув`язнених не входило в обов`язки позивача, він повинен був супроводжувати ув`язнених осіб відповідно до приписів Інструкції 73/5 ДСК.
Попри те, що позивач категорично заперечує обґрунтування викладених у висновку службового розслідування обставин щодо неналежного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, суд разом із тим вважає, що пояснення позивача, що надані ним рамках службового розслідування, у сукупності із доводами, зазначеним у позові, таких обставин не спростовують.
Належних доказів на спростування висновків відповідача про порушення вимог пунктів п. 3, 5, 6 глави 6 розділу 8 Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально - виконавчої служби України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, від 13.12.2019 року № 73/5-ДСК позивачем не наведено, матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що службова дисципліна зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати Присягу працівника, статути і накази; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою.
Однак, позивачем ані під час проведення службового розслідування, ані в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами, в розумінні норм ст.ст. 72-74 КАС України, належного виконання своїх обов`язків молодшого інспектора 1-ї категорії відділу режиму і охорони, в тому числі щодо забезпечення належного супроводження ув`язненого.
За таких обставин, дії позивача як працівника Державної кримінально-виконавчої служби, встановлені службовим розслідуванням, є безумовним свідченням порушення позивачем службової дисципліни внаслідок безвідповідального ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та особистої недисциплінованості, тому суд вважає, що застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним та обґрунтованим. Захід дисциплінарного впливу, який застосований до позивача є співмірним з тяжкістю вчиненого ним дисциплінарного проступку.
Висновок службового розслідування у цій справі містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між переліченими неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, а також про ставлення його до вчиненого.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав неправомірності оспорюваних наказів.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин, суд вважає, що накази Державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№4), а саме пункт № 5 наказу № 52/ОС-23 від 14.03.2023 року в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення та пункт № 1 наказу № 53/ОС/СТ 23 від 14.03.2023 року про звільнення позивача зі служби відповідають вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.03.2023 по день поновлення на службі не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 12.06.2023 р. по 30.06.2023 р. у щорічній відпустці, розгляд справи здійснено 03.07.2023 р.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 липня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков