Справа № 260/3710/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/3710/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України була виготовлена вступна та резолютивна частина Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 04 липня 2023 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 19.08.2022 року №88;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - 23.11.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ГУ ПФУ в Закарпатській області листом від 30.11.2021 року № 6057-6098/К-02/8-0700/21 відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком. Зазначає, що мотивом відмови є відсутність у позивача документу, що підтверджує факт проживання в Україні, оскільки вона з 1993 року проживає в Ізраїлі.

За результатами розгляду адміністративного позову поданого в інтересах ОСОБА_1 Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року по справі №260/8180/21 позов задоволено повністю: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплачувати їй пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - 23.11.2021 року.

Зазначене рішення змінено Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 23.11.2021 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої у цій постанові, про яке невідкладно повідомити позивача.

Отримавши виконавчий лист на виконання Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №260/8180/21 за заявою ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника було відкрито виконавче провадження згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2022 року ВП №69715362.

В подальшому листом від 15.09.2022 року №0700-0501-5/35387 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області на виконання вимоги державного виконавця подано копію рішення про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 від 19.08.22022 року №88, з якого випливає, що при розгляді документів для призначення пенсії, встановлено відсутність будь-якого страхового стажу в Крайслер через неможливість врахування записів трудової книжки через проведення запису про зміну прізвища з порушенням та неможливості врахування періоду навчання у зв`язку із відсутністю оригіналу диплому, а також незважаючи на рішення суду Крайслер не має паспорту громадянина України та документа про реєстрацію місця проживання.

Позивач зазначає, що при першій відмові в призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вказувало як підставу відмови виключно відсутність документу, що підтверджує факт проживання ОСОБА_1 в Україні, а документи, що були поданні для призначення пенсії подавались ОСОБА_2 особисто до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області при їх отриманні жодних зауважень висловлено не було. Крім того такі документи були предметом судового дослідження суду першої інстанції за участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області і в судовому засіданні також жодних зауважень щодо їх змісту висловлено не було.

Позивач вважає рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 19.08.22022 року №88 протиправним, а дії неправомірними і дискримінаційними, такими що суперечать чинному законодавству і чисельній судовій практиці, виходячи з наступного.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив та зазначив, що Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року по справі №260/8180/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 23.11.2021 року.

Зазначене рішення змінено Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 23.11.2021 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої у цій постанові.

19 серпня 22022 року Головне управління було прийнято рішення про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 №88, з якого випливає, що при розгляді документів для призначення пенсії, встановлено відсутність будь-якого страхового стажу в Крайслер через неможливість врахування записів трудової книжки через проведення запису про зміну прізвища з порушенням та неможливості врахування свідоцтва про одруження і диплому, а також незважаючи на рішення суду Крайслер не має паспорту громадянина України та документа про реєстрацію місця проживання.

Представник відповідача вважає, що в трудовій книжці від 10.10.1973 на титульній сторінці було проведено зміну прізвища з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " з порушенням Інструкції, а оскільки для підтвердження страхового стажу заявниця надала копії трудової книжки та свідоцтва про шлюб, що не відповідає Порядку №22-1, підстав для врахування записів зазначеної трудової книжки для визначення страхового стажу ОСОБА_1 немає.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 23 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, до якої додала наступні документи: трудову книжку, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію паспорту для виїзду за кордон, копію картки платника податків про присвоєння РНОКПП, копію диплому, копію документу про останнє місце проживання в Україні, заяву про виплату пенсії на поточний банківський рахунок.

В листі від 30.11.2021 року № 6057-6098/К-02/8-0700/21 ГУ ПФУ в Закарпатській області наведено норми законодавства, що регулюють порядок подання документів для призначення пенсії, зокрема, пункти постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими, окрім іншого, передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивачки до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року по справі №260/8180/21 позов задоволено повністю: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплачувати їй пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - 23.11.2021 року.

Зазначене рішення змінено Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року тільки в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 23.11.2021 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої у цій постанові

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішенням від 19.08.22022 року №88 відмовило в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , та зазначило, що при розгляді документів для призначення пенсії, встановлено відсутність будь-якого страхового стажу в Крайслер через неможливість врахування записів трудової книжки через проведення запису про зміну прізвища з порушенням та неможливості врахування свідоцтва про одруження і диплому, а також незважаючи на рішення суду Крайслер не має паспорту громадянина України та документа про реєстрацію місця проживання.

Позивач не погодившись з відмовою відповідача щодо призначення пенсії та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974р., у тому разі, коли в трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається в трудову книжку, заповнюється і ведеться адміністрацією підприємства за місцем роботи працівника у такому самому порядку, що і трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Суд констатує, що всі записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, який завірений підписом та печаткою роботодавця.

Доказів, які б свідчили про невідповідність записів у трудовій книжці відповідачем не надано, тому відповідач зобов`язаний зарахувати до стажу вказаний період.

Суд критично ставиться до тверджень Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про те, що трудовий стаж позивачки не може бути врахований виключно через те, що запис про зміну прізвища проведено з порушенням інструкції, оскільки такий період роботи підтверджений трудовою книжкою позивача, яка завірена підписами та печатками роботодавців.

Належних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Недотримання інструкції ведення трудових книжок під час зміни прізвища позивачки, за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для неврахування всіх періодів роботи з трудового стажу, що дає її право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки чи інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч.1 ст.3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Що стосується доводів відповідача про те, що позивачем долучено копію трудової книжки, суд зазначає, що доказів того, що позивачем подано копію трудової книжки, до матеріалів справи не надано.

Із заяви про призначення пенсії від 23 листопада 2021 року вбачається, що позивачка до заяви долучила трудову книжку, а не копію, як стверджує відповідач, без надання до суду підтвердження зазначеного.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також, суд зазначає, що орган, який призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особі, даних паспорта і документів про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує і засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію за наявності сумнівів має право вимагати від фізичної особи дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і поданих документів.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів.

Окрім того, відповідач не позбавлений права витребувати у позивача оригінал трудової книжки для перевірки, якщо у нього виявились якісь сумніви.

З наведеного можна дійти висновку, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки у позивача наявний необхідний трудовий стаж для призначення пенсії за віком.

Щодо твердження відповідача про те, що у позивачки відсутній паспорт громадянина України та документи про реєстрацію місця проживання, суд зазначає, що у Постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2022 року у справі №260/8180/21, колегією суддів уже було надано оцінку зазначеному.

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у вищезгаданій постанові зазначила, що позивач додала копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , який виданий 17.09.2011 року та дійсний до 17.09.2031 року. При цьому, відомості щодо виходу з громадянства України у матеріалах справи відсутні.

Отже, позивачем підтверджено громадянство України, яке не було припинено з підстав, встановлених Законом України Про громадянство.

Як наслідок колегія суддів прийшла до висновку, що зібраними у справі доказами підтверджуються фактичні обставини щодо протиправності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії з тих підстав, що позивач немає постійного місця проживання в Україні та виїхала на постійне проживання до Держави Ізраїль.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 139, 243, 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 19.08.2022 року №88.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням - 23.11.2021 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк