Справа № 158/2134/23
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2134/23
Провадження № 2-а/0158/52/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Квач Н.А.,
з участю представника позивача Хоржевського Д.Е.,
перекладача Кіпоренко К.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Воробей П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення,-
в с т а н о в и в :
03 липня 2023р. позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, в особі його представника Хоржевського Д.Е. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.10.2022 року працівниками УМП ГУНП у м. Києві було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» проживав на території України без відповідних дозвільних документів, які б надавали останньому таке право на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України.
Громадянина російської федерації ОСОБА_1 було доставлено до центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, для з`ясування усіх обставин його перебування на території України та з`ясовано, що відповідач по справі ОСОБА_1 прибув до України 17.12.2018р. з приватною метою, перетнувши державний кордон через ПП «Конотоп». Крім того встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 перебував у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , 23.06.1971р. на підставі чого його було документовано посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 строком дії до 03.02.2022 року.
Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав, чим порушив вимоги ст. 4 вищевказаного Закону.
За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 03 червня 2022 року, відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., який сплачено не було.
Також 03 червня 2022р. відносно відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 , працівниками ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни із подальшою забороною в`їзду в Україну строком на 3 роки та зобов`язано залишити територію України у термін до 12.06.2022р., про що останньому було достовірно відомо, про що свідчить відібрана у громадянина російської федерації ОСОБА_1 , розписка про отримання вищевказаного рішення, зі змістом якого він був ознайомлений. Зміст рішення про примусове повернення відповідача по справі до країни походження, наслідки невиконання рішення та порядок його оскарження йому було роз`яснено, про що свідчить наявність відповідної розписки.
Вищевказане рішення відповідачем по справі до суду не оскаржувалось, при цьому виконане не було, оскільки громадянин російської федерації ОСОБА_1 територію України не покинув, чим порушив вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Рішенням Дніпровського районного суду м. Київ від 07.10.2022 року ухвалено відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 видворити з України та затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України з метою забезпечення примусового видворення.

В подальшому рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2023р. продовжено строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, терміном на 3 (три) місяці, рішення набрало законної сили.

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду про примусове видворення позивачем було вжито всіх заходів. Однак, отримано повідомлення Департаменту консульської служби МЗС України про те, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння в ідентифікації особи та відповідному документуванні громадян росії, відносно яких прийнято рішення про примусове повернення за межі України.

Крім того вказує, що 11.05.2023р. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було здійснено видворення відповідача по справі з України через пункт пропуску «Могилів-Подільський», однак прикордонною службою Республіки Молдова було відмовлено у в`їзді відповідачу на територію Молдови, відтак його було повернуто до Волинського ПТПІ, де він надалі утримуватись.

Станом на час звернення до суду з даним адміністративним позовом у відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 відсутні будь які документи, які б надавали б йому право на перетин державного кордону України, а оскільки отримати інформацію з країни громадянської належності відповідача по справі - ОСОБА_1 з метою подальшого оформлення документів необхідних для його виїзду наразі неможливо, просить суд продовжити строк затримання відповідача по справі з метою забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Воробей П.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач по справі - громадянин російської федерації ОСОБА_1 є ідентифікованим, співпрацює з органом міграційної служби та має намір за власний кошт повернутись до країни походження через треті країни. Крім того зазначають про відсутність підстав передбачених ст. 289 КАС України для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно із частинами першою та третьою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Примірник рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Судом встановлено, що 05.10.2022 року працівниками УМП ГУНП у м. Київ було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлено до центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, для з`ясування обставин його перебування на території України де було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 прибув до України 17.12.2018р. з приватною метою перетнувши державний кордон через ПП «Конотоп». Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не звертався, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживав. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 03 червня 2022 року, відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., який сплачено не було. Також 03 червня 2022р. відносно відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 , уповноваженою особою ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни із подальшою забороною в`їзду в Україну строком на 3 роки та зобов`язано залишити територію України у термін до 12.06.2022р., Вказане рішення відповідачем по справі до суду не оскаржувалось, при цьому виконане не було, оскільки громадянин російської федерації ОСОБА_1 територію України не покинув, і як наслідок 05 жовтня 2022 року відповідач по справі ОСОБА_1 був затриманий працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та в подальшому поміщений у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року, яке набрало законної сили, ухвалено відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 примусово видворити та затримано з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України. Вказаним рішення суду встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 є ідентифікованим відповідно до паспорту громадянина російської федерації №55 0438671, який дійсний до 23.10.2030 року та оригінал якого зберігається у Волинському ПТПІ (а.с. 13, 14 на звороті 18).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2023р. продовжено строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, терміном на 3 (три) місяці (а.с. 6-8).

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду, впродовж визначеного судом терміну, позивачем вживались заходи щодо примусового видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19 на звороті).

11.05.2023р. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було здійснено видворення відповідача по справі з України через пункт пропуску «Могилів-Подільський», однак прикордонною службою Республіки Молдова було відмовлено у в`їзді відповідачу на територію Республіки Молдова, відтак його було повернуто до Волинського ПТПІ, де він на даний час утримується (а.с. 8 на звороті, 9-10).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Частиною 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців

Частини дванадцята та тринадцята статті 289 КАС України встановлюють, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Спірним питанням у цій справі є застосування норм частини одинадцятої статті 289 КАС України в частині продовження строку затримання іноземця, особа якого є ідентифікованою, в пункті тимчасового перебування іноземця та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні за наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме з огляду на виключні обставини, пов`язані з повномасштабної агресією рф проти України, а також того, що дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ РФ на території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом в Україні не здійснюється.

Як було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року, а також безпосередньо під час дослідження доданих до позову доказів судом в ході розгляду даної адміністративної справи, відповідач по справі є ідентифікованим, що підтверджується паспортом громадянина російської федерації №55 0438671, який дійсний до 23.10.2030 року, що й не заперечується представником позивача по справі. Крім того судом не здобуто доказів та не заперечив в судовому засіданні представник позивача Хоржевський Д.Е. щодо відсутності співпраці з боку відповідача по справі з міграційними органами.

Враховуючи вищевказані обставини, суд зазначає, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за наявності таких.

Посилання позивача на ті обставини, що рф здійснює проти України повномасштабну агресію, а також того, що дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена, представлення інтересів рф дипломатичним представництвом в Україні не здійснюється не є підставою для продовження строку затримання відповідача по справі, оскільки не відносяться до обставин, передбачених приписами ст. 289 КАС України, які є вичерпними.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на вказані обставини, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

У п. 103 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", яке набуло статусу остаточного 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Літва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Посилання позивача на норми ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI в даному випадку є безпідставними, оскільки спеціальною нормою, яка визначає підстави для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є саме частина одинадцята ст. 289 КАС України, зміст якої розкривається частиною тринадцятою вказаної статті.

Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, можливе лише за їх наявності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про продовження строку затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А, .

представник позивача - Хоржевський Дмитро Едуардович, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А.

відповідач - громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

представник відповідача адвокат Воробей Петро Олексійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №822 від 20.11.2015 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Поліщук С.В.