Справа № 520/12015/23
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 липня 2023 р. № 520/12015/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №44 від 20.12.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі заяви про призначення пенсії від 30.05.2021;

- встановити судовий контроль шляхом зобов`язання відповідача надати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не скористався своїм правом витребування оригіналу трудової книжки під час розгляду заяви про призначення пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №520/16325/22. Крім того, у спірному рішенні пенсійного органу відсутні посилання відповідача, що дані трудової книжки позивача в частині відповідних періодів, встановлені у судовому порядку, містять неправдиві або недостовірні відомості. Отже, на думку позивача, відповідач діяв неправомірно, не у спосіб, визначений законодавством, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що на підставі наданих 04.06.2021 документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж ОСОБА_1 склав 18 років 8 місяців 11 днів. У висновках суду, у справі № 520/16325/21 вказано, що заявником надано копію трудової книжки НОМЕР_2 . Відповідач вказує, що заявником не було надано трудової книжки до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Тому, страховий стаж розраховувався згідно відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з врахуванням періоду військової служби та періоду навчання у вищому навчальному закладі.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем при поданні заяви надавався військовий квиток та диплом про навчання у вищому навчальному закладі. До страхового стажу позивачу зараховані строкова військова служба з 08.11.1978 до 01.11.1980, навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.1981 до 24.06.1986, та робота з 01.02.2005 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Трудова книжка, або інші документи (крім військового квитка та диплома) для підтвердження стажу роботи позивачем для призначення пенсії не були надані до Головного управління. На підтвердження того, що при поданні заяви 04.06.2021 позивачем не було надано трудову книжку, Головне управління надає копію заяви від 04.06.2021, складовою частиною якої є розписка-повідомлення, в якій наведено перелік документів, доданих до заяви.

Таким чином, оскільки при поданні заяви 04.06.2021 про призначення пенсії, позивачем не було надано трудову книжку, відсутні підстави для зарахування будь-якого іншого стажу, аніж зарахованого Головним управлінням на підставі військового квитка, диплома про навчання у вищому навчальному закладі та згідно відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

04.06.2021 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та наданих документів рішенням №44 від 10.06.2021 відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж (27 років).

Вище вказане рішення № 44 від 10.06.2021 оскаржено позивачем в Харківському окружному адміністративному суді ( справа № 520/16325/21).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 по справі №520/16325/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 10.06.2021 № 44;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі заяви від 30.05.2021.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУПФ України в Харківській області подало апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №520/16325/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року по справі №520/16325/21 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за віком на підставі заяви про призначення пенсії від 30.05.2021.

Ухвалено постанову, якою в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2021 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року по справі №520/16325/21 залишено без змін.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суд від 07.10.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №520/16325/21, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2022 № 44 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом №1058-ІУ.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 №1058-1У встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абз.1 ч.2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФ України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМ України від 12.08.1993 № 637.

За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФ України від 18.06.2014 № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-1У (надалі за текстом - Закон №1058-ІУ), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 4ст. 24 Закону № 1058-1V визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 54.11.1991 № 1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 26 Закону №1058-ІУ визначено умови призначення пенсії за віком.

Положеннями частини першої статті 26 Закону України №1058-ІУ передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, IV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Крім того, слід зазначити, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Так, зі змісту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №520/16325/21, зокрема, зобов`язано, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2021 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Проте, всупереч вищенаведеним положенням законодавства та рішень суддів, які набрали законної сили та є загальнообов`язковими для виконання на всій території України, відповідач не витребував оригіналу трудової книжки позивача під час розгляду заяви про призначення пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі №520/16325/22, тому діяв неправомірно, не у спосіб, визначений законодавством.

Враховуючі викладене, суд вирішив протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №44 від 20.12.2022.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі заяви про призначення пенсії від 04.06.2021, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу дня призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювати понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підтягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі З - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Згідно з п.п. 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка, переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, установ, тощо.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

У постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09.01.1978 працював на різноманітних посадах будівельником.

Так, відповідно копій трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я позивача, які наявні в матеріалах справи містяться наступні записи, про місця роботи позивача, а саме:

- 09.01.1978 прийнятий на роботу в якості робочого III розряду;

- 13.10.1978 звільнений від роботи у зв`язку з відходом в Радянську Армію (служба Радянської Армії з 14.11.1978 по 01.11.1980;

- 03.12.1980 прийнятий на роботу в якості фрезерувальника IV розряду;

- 21.05.1981 звільнений з праці у зв`язку з відходом на навчання (Єреванський Політехнічний інститут імені К. Маркса (зарахований з 23.08.1981 та з 08.07.1986 звільнений з інституту в зв`язку з закінченням);

- 21.11.1986 прийнятий в Донецьке СУ Тресту "Укрметаллурремонт" на посаду майстра будівельних робіт;

- 10.08.1987 звільнений за власним бажанням;

- 01.03.1988 прийнятий робітником на період будівництва тепличного господарства;

- 27.06.1988 переведений старшим майстром на будівництво ТО;

- 01.12.1988 звільнений від роботи і в порядку переведення направлений в розпорядження коперетива "Котел";

- 02.12.1988 прийнятий на роботу в КП "Котел" як виконроб будівельних робіт;

- 28.04.1989 звільнений за власним бажанням;

- 05.05.1989 прийнятий на роботу в СПМК-3 об`єднання ОСОБА_2 на посаду виконроба;

- 13.11.1989 звільнений за власним бажанням;

- 05.03.1990 прийнятий на роботу в СМП-14 ТСО «Красноярскстрой» на посаду виконроба;

- 01.01.1991 переведений на посаду старшого виконроба уч. №3;

- 10.06.1992 звільнений за власним бажанням;

- 11.06.1992 прийнятий на роботу в МП «Заранедутюн» на посаду директора;

- 20.08.1993 звільнений за власним бажанням;

- 25.08.1993 прийнятий на роботу в ВКФ «Регіон» на посаду замдиректора;

- 24.04.2004 звільнений за власним бажанням;

- 01.02.2005 прийнятий на роботу в ПП «Пронто» на посаду виконроба;

- 30.09.2005 звільнений за згодою сторін;

- 16.01.2006 прийнятий на роботу в СПИ «Скло» (ТОВ) майстром ремонтно-будівельної дільниці;

- 18.01.20006 звільнений за згодою сторін;

- з 31.01.2006 по 28.06.2006 перебував на обліку в Харківському районному центру зайнятості;

- 07.04.2006 прийнятий на роботу у Вищий навчальний заклад Учбовий науково - виробничий центр «Укртехпрогрес» на посаду начальника дільниці №2 будівельно-монтажного управління;

- 31.01.2007 звільнений з роботи з переведення до ТОВ «Будівельна компанія «Укртехносфера»;

- 01.02.2007 прийнятий на роботу в ТОВ "БК "УКРТЕХНОСФЕРА" на посаду начальника будівельної дільниці №2 будівельно-монтажного управління за переведенням з ВНЗ «Учбовий науково-виробничий центр» «Укртехпрогрес»;

- 26.06.2007 переведений на посаду начальника будівельно-монтажного управління №1;

- 12.01.2009 звільнений за власним бажанням;

- 28.09.2011 прийнятий на роботу в ТОВ «ЛАГУНА-С» на посаду головного інженера;

- 28.02.2015 звільнений з посади головного інженера за згодою сторін;

- 01.04.2015 прийнятий на роботу в ТОВ «Старсен» на посаду головного інженера;

- 13.08.2015 звільнений з посади головного інженера за згодою сторін;

- 14.08.2015 прийнятий на роботу ТОВ «Благоспец Буд+» на посаду головного інженера;

- 12.09.2017 звільнений з посади головного інженера за згодою сторін;

- 12.09.2017 прийнятий на роботу в ТОВ "ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18" на посаду головного інженера;

- 21.05.2018 звільнений з посади головного інженера за згодою сторін;

- 24.05.2018 прийнятий на роботу в ТОВ «БУДСЕРВІС -16» на посаду головного інженера;

- 29.11.2018 звільнений з посади головного інженера за згодою сторін;

- 04.06.2019 прийнятий на роботу в ТОВ "ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18" на посаду головного інженера;

- 03.02.2020 звільнений з роботи за посадою головного інженера за згодою сторін.

З 21.10.2020 по теперішній час позивач працює в ТОВ "ПІВДЕНБУДСЕРВІС-18" на посаді головного інженера.

Таким чином, суд зазначає, що згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 необхідний страховий стаж позивача для призначення пенсії становить понад 27 років відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу, що статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Керуючись викладеним, суд зауважує, що з огляду на встановлену під час розгляду справи протиправні дії відповідача, з метою належного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 04.06.2021.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна заява про призначення пенсії, датована 04.06.2021, проте позивач просить суд призначити пенсію за віком - 30.05.2021. Суд, вважає, вказана позивачем дата є помилковою, що підтверджується наданими документами до справи.

Приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв`язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Зокрема, вказані висновки суду стосуються позовних вимог виплачувати пенсію в майбутньому.

Стосовно заявленого позивачем клопотання встановити судовий контроль за наслідками розгляду позовної заяви згідно ст.382 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладену норму діючого законодавства, суд зазначає, що у суду на даний час відсутні підстави вважати, що відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, не буде виконане рішення суду у даній справі, а відтак відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №44 від 20.12.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію за віком на підставі заяви про призначення пенсії від 04.06.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова