Справа № 160/4680/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Справа № 160/4680/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІПЛЕЙ" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2023/000017/2 від 01.03.2023р., -

УСТАНОВИВ:

10.03.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю "РІПЛЕЙ" звернулося з адміністративним позовом до Дніпровської митниці та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2023/000017/2, прийняте 01.03.2023р. відповідачем.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним до митного оформлення товару (косметичні препарати) було подано ЕМД №23UA47U0 від 28.02.2023р., за ціною договору відповідно до умов поставки, до якої додані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України. За результатами здійснення контролю митної вартості товарів митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято оспорюване рішення №UA110150/2023/000017/2 від 01.03.2023р. про коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - резервного, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення, а саме: товару №1 в 6,5 разів до 13,4100 долари США/кг, товару №2 в 2,9 разів до 8,1199 долари США/кг. Позивач вважає наведене оспорюване рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як: 1) в оскаржуваному рішенні відсутнє належно обґрунтоване посилання на те, що виявлена хоча б одна з 5 обставин, за яких посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів із застосуванням ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України; 2) відповідачу надане платіжне доручення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 19.12.22 № 37, за яким експортеру товару було сплачено вказану у рахунку-проформі від 08.12.22 №2 суму 10051,80 долари США, яка співпадає із вказаною в інвойсі від 26.12.22 №054/2022 сумою; 3) у наданій відповідачу митній декларації Королівства Таїланд від 23.12.22 №DELN000022479 містяться відомості про вартість товару, опис та кількість, одержувача та відправника; 4) відповідачу надані документи із зазначенням відомостей щодо вартості перевезення товару (рахунки перевізника 06.02.23 № 528 та від 23.02.23 № 778, довідка перевізника від 23.02.23 №2302-1) в розмірі 110545,18 грн, відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України; 5) оскаржуване рішення містить інформацію про те, що відповідачем використані відомості про митну вартість з митних декларацій від 28.01.22 №UA100070/2022/080475 та від 19.08.22 №UA500500/2022/028396, однак, в рішенні не вказано, які характеристики має оформлений за нею товар (код УКТЗЕД, опис, призначення, аналогічність/ідентичність), які комерційні умови його поставки (місце відправлення, вартість транспортування, фактурна вартість, вид транспорту) та вид зовнішньоекономічного контракту. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду. Додатково, у відповіді на відзив від 17.04.2023р. та поясненнях від 08.05.2023р., позивач зазначає, що не надання відповідачем митних декларацій від 28.01.22 №UA100070/2022/080475 та від 19.08.22 №UA500500/2022/028396, на яких ґрунтується визначена в оскаржуваному рішенні митна вартість товарів, ввезених позивачем, позбавляє суд можливості переконатися у законності обрання їх в якості джерел цінової інформації (а.с.1-3,80-83,106).

Окрім того, 17.04.2023р. представник позивача подав клопотання про витребування доказів, а саме: копій митних декларацій №UA100070/2022/080475 та №UA500500/2022/028396 через їх не надання відповідачем до суду (а.с.79).

Розглянувши наведене клопотання представника позивача про витребування доказів та надані на його підтвердження докази, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для його задоволення, оскільки на адвокатські запити представника позивач копії вищезазначених митних декларацій були останньому надані в обсязі визначеному чинним законодавством, та відповідно такі копії митних декларацій були додані суду представником позивача, що виключає необхідність їх повторного витребування у відповідача (а.с.92-95,112-116).

За викладеного, у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів слід відмовити.

Ухвалою суду від 27.03.2023р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.54).

11.04.2023р через систему «Електронний суд», на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні адміністративного позову позивача у повному обсязі посилаючись на те, що за результатами перевірки документів та відомостей наданих до митного оформлення за ЕМД від 28.02.2023 №23UА47U0, проведеної у спосіб та з урахуванням положень статті 337 МКУ виявлено розбіжності та відсутність відомостей, а саме: 1) відповідно до пункту 20 контракту від 01.12.2019 №111 порядок оплати товару - 30% передоплата для підтвердження замовлення (строки поставки, найменування, кількість товару, який має бути поставлено, визначається Сторонами шляхом направлення та узгодження Замовлення). Вказаний документ до митного оформлення не надано; 2) пунктом 1 контракту від 01.12.2019 №111 визначено поняття Продукт -це обсяг усіх товарів для косметики , зареєстрованих під ТМ Yoko та ТМ Yoko Gold. Це може бути підтверджено сертифікатом якості, виданим Постачальником (або Виробником товару) і має відповідати стандартам і нормам для таких товарів. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, торгівельну марку, до митного контролю не надано; 3) відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування - 110 545,18 грн. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано: договір ТЕО від 15.03.2019 №15039-17 з ТОВ «Холлдом Логістік»; рахунок від 06.02.2023 № 528 на суму 103 432 грн; рахунок від 23.02.2023 № 728 на суму 190 970,70 грн; довідка про транспортні витрати від 23/02/2023 № 2302-1. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 визначена вартість авто доставки, включаючи перевантаження та транспортно-експедиторське обслуговування на території України та поза її межами Констанца, Румунія - Дніпро, Україна - 190 970,70 грн. Відповідно до відомостей рахунку від 06.02.2023 № 528 визначена вартість морського фрахту, включаючи перевантаження, порт - Bangkok - порт Констанца - 103 432 грн.; 4) відповідно до пункту 3.3 договору від 15.03.2019 №15039-17 оплата послуг за договором та винагороди експедитора здійснюється клієнтом протягом 3 днів з моменту виставлення рахунка-фактури. Банківські платіжні документи, що підтверджують оплату транспортних послуг до митного оформлення - не надано. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 експедиторська винагорода (п.2) та ТЕО (п.5) виключно по території України; 5) відповідно до відомостей автотранспортної накладної від 22.02.2023 № 55 вказано перевізника ФОП ОСОБА_1 . Документального підтвердження договірних відносин із вказаною компанією до митного оформлення - не надано. Також, відповідач вказує на те, що митна вартість ввезених товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а саме: митна вартість товару №1 скоригована до рівня ЕМД від 28.01.2022 №UA100070/2022/080475 за ціною - 13,41 дол.США/кг, а митна вартість товару №2 - до рівня ЕМД від 19.08.2022 №UA500500/2022/028396 за ціною - 8,1199 дол. США/кг. У додаткових поясненнях від 17.05.2023р. відповідач вказує, що підставами прийняття оскаржуваного рішення є саме розбіжності в наданих позивачем до митного контролю документах, про які посадовою особою митниці зазначено у гр. 33 оскаржуваного рішення, а не інформація, наявна в базі даних, на яку акцентує увагу суду представник позивача (а.с.66-70, 121-123).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 26.05.2023р. було продовжено строк розгляду даної справи до 26.06.2023р. (а.с.128).

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 19.06.2023р. по 23.06.2023р. включно та з 26.06.2023р. по 30.06.2023р. включно у щорічній відпустці, рішення у даній адміністративній справі приймається судом 03.07.2023р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІПЛЕЙ" з 16.08.2011 року зареєстроване як юридична особа за адресою: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Героїв Крут, будинок 15, що підтверджується копією Витягу з ЄДРПОУ, наявною у справі (а.с.32).

01.12.2019р. між ТОВ "РІПЛЕЙ" (Україна, м. Дніпро) (Агент) та " Siam Yoko Co., Ltd" (Таїланд) (Принципал) був укладений зовнішньоекономічний дистриб`юторський контракт №111, за яким принцип погоджується призначити, а агент погоджується бути єдиним агентом з продажу продукту (Продукт -це обсяг усіх товарів для косметики , зареєстрованих під ТМ Yoko та ТМ Yoko Gold) лише на території України (а.с.4-6).

Відповідно до п.17, п.18 контракту товар поставляється на умовах відповідно до правил Інкотермс 2010 на умовах поставки FОВ.

Пунктом 20 контракту визначено порядок оплати товару: 30% передоплати для підтвердження замовлення та решта за повідомлення про готовність товару до завантаження (а.с.4-6).

Окрім того, 15.03.2019р. між ТОВ «РІПЛЕЙ» як замовником та ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК» як виконавцем було укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №15039-17, згідно п.1.1 якого виконавець зобов`язується надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів на підставі заявки.

Згідно пп.2.1.2. п.2.1 договору виконавець укладає від свого імені договори, зокрема, з перевізниками, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів.

Пунктом 3.3 договору визначено, що оплата робіт та послуг здійснюється замовником протягом 3 календарних днів з часу пред`явлення рахунку (а.с.61-64).

На підставі вищенаведеного контракту №111 від 01.12.2019 року, 28.02.2023р. на адресу позивача від вказаного вище постачальника надійшов товар згідно рахунку-проформи №2 від 08.12.2022 року та комерційного рахунку-фактури №054/2022 від 26.12.2022 року, а саме: товар №1 - косметичні препарати, засоби для макіяжу та препарати для догляду за шкірою, без вмісту озоноруйнуючих речовин, не містить наркотичних, психотропних засобів та прекурсорів, не в аерозольній упаковці; товар №2 - засіб з вмістом поверхнево активних речовин для миття шкіри у вигляді рідини або крему, розфасованої для роздрібної торгівлі, зазначені товари поставлялись на умовах FОВ Бангкок, Таїланд згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010», що підтверджується змістом копій відповідних документів та митної декларації (а.с.7,9,45,46).

Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товару разом із митною декларацією ним були надані всі документи, що підтверджують митну вартість ввезеного товару, які не містять розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару, містять повні відомості про ціну товару, що підтверджується змістом графи 44 ЕМД від 28.02.2023р. №23UA47U0 (а.с.42-44).

З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги,специфікації,прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) транспортні документи (які підтверджують розрахунки перевізника); 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.25-27,67-70).

Листом від 01.03.2023 декларант додатково надав платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 19.12.2022р. №37, рішення суду по коду від 12.12.2022р. та повідомив митницю про те, що ним були надані усі документи необхідні для підтвердження заявленої митної вартості та надати будь-які інші документи немає можливості (а.с.26-29).

За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації та додатково наданих на повідомлення митного органу, Митницею було встановлено наступне: 1) відповідно до пункту 20 контракту від 01.12.2019 №111 порядок оплати товару - 30% передоплата для підтвердження замовлення (строки поставки, найменування, кількість товару, який має бути поставлено, визначається Сторонами шляхом направлення та узгодження Замовлення). Вказаний документ до митного оформлення не надано; 2) пунктом 1 контракту від 01.12.2019 №111 визначено поняття Продукт -це обсяг усіх товарів для косметики , зареєстрованих під ТМ Yoko та ТМ Yoko Gold. Це може бути підтверджено сертифікатом якості, виданим Постачальником (або Виробником товару) і має відповідати стандартам і нормам для таких товарів. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, торгівельну марку, до митного контролю не надано; 3) відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування - 110 545,18 грн. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано: договір ТЕО від 15.03.2019 №15039-17 з ТОВ «Холлдом Логістік»; рахунок від 06.02.2023 № 528 на суму 103 432 грн; рахунок від 23.02.2023 № 728 на суму 190 970,70 грн; довідка про транспортні витрати від 23/02/2023 № 2302-1. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 визначена вартість авто доставки, включаючи перевантаження та транспортно-експедиторське обслуговування на території України та поза її межами Констанца, Румунія - Дніпро, Україна - 190 970,70 грн. Відповідно до відомостей рахунку від 06.02.2023 № 528 визначена вартість морського фрахту, включаючи перевантаження, порт - Bangkok - порт Констанца - 103 432 грн.; 4) відповідно до пункту 3.3 договору від 15.03.2019 №15039-17 оплата послуг за договором та винагороди експедитора здійснюється клієнтом протягом 3 днів з моменту виставлення рахунка-фактури. Банківські платіжні документи, що підтверджують оплату транспортних послуг до митного оформлення - не надано. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 експедиторська винагорода (п.2) та ТЕО (п.5) виключно по території України; 5) відповідно до відомостей автотранспортної накладної від 22.02.2023 № 55 вказано перевізника ФОП ОСОБА_1 . Документального підтвердження договірних відносин із вказаною компанією до митного оформлення - не надано, що підтверджується копією оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, наявною у справі (а.с.24-29).

Враховуючи виявлені недоліки за результатами розгляду поданих декларантом документів, Митницею було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2023/000017/2 від 01.03.2023р., за яким митна вартість ввезених товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а саме: митна вартість товару №1 скоригована до рівня ЕМД від 28.01.2022 №UA100070/2022/080475 за ціною - 13,41 дол.США/кг, а митна вартість товару №2 - до рівня ЕМД від 19.08.2022 №UA500500/2022/028396 за ціною - 8,1199 дол. США/кг, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.24-29).

Позивач не погоджується із вищевказаним оспорюваним рішенням відповідача, просить визнати його протиправним та скасувати посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість ввезеного товару, визначені ст.53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до вимог ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом УІІ цього Кодексу та цією главою.

Частина 2 ст.53 Митного кодексу України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до вимог ч.5 ст.53 наведеного Митного Кодексу України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.

Згідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості ч.1 ст.54 Митного кодексу України.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ч.3 ст.54 Митного кодексу України.

Згідно до п.2, п.3 ч.4 ст.54 наведеного Кодексу, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, а саме:

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

При цьому, у відповідності до вимог ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

У відповідності до положень ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, тлумачення вищенаведених норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями п.2 ч.4 ст.54, ст. 256 Митного кодексу України дозволяє дійти висновку, що повідомлення про надання додаткових документів, які надсилаються на адресу декларанта, а в подальшому і рішення про коригування митної вартості повинні містити причини (сумніви) неможливості визначення заявленої митної вартості, а надання зазначених у них документів повинно усувати такі причини, при цьому, відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими органом доходів і зборів були витребувані додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вищенаведений правовий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 09.04.2019р. у справі №826/10733/15, від 24.04.2019р. у справі №810/2878/16, від 05.03.2021р. у справі №823/1461/17, від 18.03.2021р. у справі №820/3736/16, від 19.03.2021р. у справі №820/5525/16, яка є обов`язковою до застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, зі змісту оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 01.03.2023р. видно, що воно не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару (а.с.24-29).

В той же час, зі змісту проаналізованих судом доданих до митної декларації документів, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, зокрема, копій зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2019 №111, рахунку-проформи №2 від 08.12.2022р. (на загальну суму 10051,80 доларів США), комерційного рахунку-фактури №054/2022 від 26.12.2022 (на загальну суму 10051,80 дол. США), міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №55 від 22.02.2023р., митної декларації країни відправлення від 06.01.2023, платіжного доручення в іноземній валюті №37 від 19.12.2022р. (за яким сплачено рахунок №2 від 08.12.2022р. на суму 10051,80 дол.США), договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №15039-17 від 15.03.2019р., рахунку на оплату №528 від 06.02.2023р. (згідно якого вартість морського фрахту за межами митної території України: Бангкок, Таїланд Констанца, Румунія становить 101363,36 грн. без ПДВ; експедиторська винагорода (на території України) 1723,87 грн. без ПДВ), рахунку на оплату №778 від 23.02.2023р. (згідно якої локальні витрати, навантажувально-розвантажувальні роботи за межами митної території України: Констанца, Румунія становлять 68893,10 грн. без ПДВ; експедиторська винагорода (на території України) 1231,33 грн. без ПДВ; міжнародне автоперевезення по маршруту Констанца, Румунія Ісакча, Румунія 60150,00 грн. без ПДВ; міжнародне автоперевезення по маршруту Орлівка, Україна Дніпро, Україна 60150,00 грн. без ПДВ; транспортно-експедиторське обслуговування на території України 250,00 грн. без ПДВ), довідки про транспортні витрати №2302-1 від 23.02.2023р., вбачається, що вони не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується їх змістом (а.с.4-15,45-50,61-64).

Оскільки під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у вищенаведених поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту повідомлення від митниці та оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 01.03.2023р., а тому слід дійти висновку, що наведені документи не містили розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів.

Отже, у зв`язку з тим, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товару за поданими декларантом документами, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.

За викладених обставин та з урахуванням аналізу змісту наведених документів та норм митного законодавства, можна дійти висновку, що оспорюване рішення про коригування митної вартості ввезеного товару від 01.03.2023р. є протиправними, так як наведене оспорюване рішення суб`єкта владних повноважень не містить обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; оспорюване рішення не містить причин неможливості визначення заявленої митної вартості за ціною договору, у ньому також не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, що передбачено положеннями ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України.

Так, відповідачем, у оспорюваному рішенні, було повідомлено позивача про те, що у поданих до митного оформлення документах було виявлено відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: 1) відповідно до пункту 20 контракту від 01.12.2019 №111 порядок оплати товару - 30% передоплата для підтвердження замовлення (строки поставки, найменування, кількість товару, який має бути поставлено, визначається Сторонами шляхом направлення та узгодження Замовлення). Вказаний документ до митного оформлення не надано; 2) пунктом 1 контракту від 01.12.2019 №111 визначено поняття Продукт -це обсяг усіх товарів для косметики , зареєстрованих під ТМ Yoko та ТМ Yoko Gold. Це може бути підтверджено сертифікатом якості, виданим Постачальником (або Виробником товару) і має відповідати стандартам і нормам для таких товарів. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, торгівельну марку, до митного контролю не надано; 3) відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування - 110 545,18 грн. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано: договір ТЕО від 15.03.2019 №15039-17 з ТОВ «Холлдом Логістік»; рахунок від 06.02.2023 № 528 на суму 103 432 грн; рахунок від 23.02.2023 № 728 на суму 190 970,70 грн; довідка про транспортні витрати від 23/02/2023 № 2302-1. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 визначена вартість авто доставки, включаючи перевантаження та транспортно-експедиторське обслуговування на території України та поза її межами Констанца, Румунія - Дніпро, Україна - 190 970,70 грн. Відповідно до відомостей рахунку від 06.02.2023 № 528 визначена вартість морського фрахту, включаючи перевантаження, порт - Bangkok - порт Констанца - 103 432 грн.; 4) відповідно до пункту 3.3 договору від 15.03.2019 №15039-17 оплата послуг за договором та винагороди експедитора здійснюється клієнтом протягом 3 днів з моменту виставлення рахунка-фактури. Банківські платіжні документи, що підтверджують оплату транспортних послуг до митного оформлення - не надано. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 експедиторська винагорода (п.2) та ТЕО (п.5) виключно по території України; 5) відповідно до відомостей автотранспортної накладної від 22.02.2023 № 55 вказано перевізника ФОП ОСОБА_1 . Документального підтвердження договірних відносин із вказаною компанією до митного оформлення - не надано, що підтверджується копією оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, наявною у справі (а.с.24-29).

Разом з тим, як вбачається зі змісту графи 44 ЕМД від 28.02.2023р. №23UA47U0 (а.с.42-44), позивачем було надано митному органу всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, вичерпний перелік яких визначено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, при цьому, митним органом не вказано яким саме чином вищезазначені виявлені розбіжності впливають на визначення числових значень складової митної вартості товару, з урахуванням надання для митного оформлення товару всіх встановлених законодавством необхідних документів.

Зазначення ж відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару про те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності не можна вважати належним обґрунтуванням правомірності коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України.

З цього приводу Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011р. у справі Рисовський проти України у п.70, п.71 якого Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини у відповідності до вимог ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 Про захист особи відносно актів адміністративних органів урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до резолюції. Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

Такими принципами, згідно з додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Перелічені принципи частково імплементовані у нормах Митного кодексу України, які передбачають проведення консультацій між митним органом та декларантом, вимогами цього кодексу щодо належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю правильності визначення митної вартості, щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.

Втім, обставини даної справи свідчать про відсутність практичної реалізації вказаних принципів в діяльності відповідача.

Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду, яка висловлена у його постанові від 12.04.2018р. у справі №820/2014/17 (адміністративне провадження №К/9901/448/17).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав щодо правомірності не зазначення у оспорюваному рішенні обґрунтованих сумнівів, які б перешкоджали митниці визначити митну вартість товару за заявленою позивачем ціною ціною договору з урахуванням аналізу наданих документів та наведених норм митного законодавства.

Є безпідставними та відхиляються судом аргументи відповідача про те, що відповідно до пункту 20 контракту від 01.12.2019 №111 порядок оплати товару - 30% передоплата для підтвердження замовлення (строки поставки, найменування, кількість товару, який має бути поставлено, визначається Сторонами шляхом направлення та узгодження Замовлення). Вказаний документ до митного оформлення не надано, а також і зазначення в оскаржуваному рішенні про те, що платіжне доручення №37 від 19.12.2022р. не завірений належним чином банківською установою, оскільки, позивачем митниці було надано платіжне доручення в іноземній валюті №37 від 19.12.2022р., за яким сплачено рахунок №2 від 08.12.2022р. на суму 10051,80 дол.США, тобто 100% вартості ввезеного товару (а.с.8), а твердження щодо того, що наведене платіжне доручення не засвідчено банківською установою не може свідчити про фактичну відсутність такої оплати.

Судом критично надається оцінка доводам відповідача про те, що пунктом 1 контракту від 01.12.2019 №111 визначено поняття Продукт -це обсяг усіх товарів для косметики , зареєстрованих під ТМ Yoko та ТМ Yoko Gold. Це може бути підтверджено сертифікатом якості, виданим Постачальником (або Виробником товару) і має відповідати стандартам і нормам для таких товарів. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, торгівельну марку, до митного контролю не надано, так як не надання сертифікату якості не впливає саме на числові значення формування митної вартості товару.

Також, є безпідставними та відхиляються посилання відповідача на те, що відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування - 110 545,18 грн. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано: договір ТЕО від 15.03.2019 №15039-17 з ТОВ «Холлдом Логістік»; рахунок від 06.02.2023 № 528 на суму 103 432 грн; рахунок від 23.02.2023 № 728 на суму 190 970,70 грн; довідка про транспортні витрати від 23/02/2023 № 2302-1. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 визначена вартість авто доставки, включаючи перевантаження та транспортно-експедиторське обслуговування на території України та поза її межами Констанца, Румунія - Дніпро, Україна - 190 970,70 грн. Відповідно до відомостей рахунку від 06.02.2023 № 528 визначена вартість морського фрахту, включаючи перевантаження, порт - Bangkok - порт Констанца - 103 432 грн.; відповідно до пункту 3.3 договору від 15.03.2019 №15039-17 оплата послуг за договором та винагороди експедитора здійснюється клієнтом протягом 3 днів з моменту виставлення рахунка-фактури. Банківські платіжні документи, що підтверджують оплату транспортних послуг до митного оформлення - не надано. Відповідно до відомостей рахунку від 23.02.2023 № 728 експедиторська винагорода (п.2) та ТЕО (п.5) виключно по території України, оскільки позивачем до митного оформлення ввезених товарів були надані митному органу рахунок на оплату №528 від 06.02.2023р. (згідно якого вартість морського фрахту за межами митної території України: Бангкок, Таїланд Констанца, Румунія становить 101363,36 грн. без ПДВ; експедиторська винагорода (на території України) 1723,87 грн. без ПДВ), рахунок на оплату №778 від 23.02.2023р. (згідно якої локальні витрати, навантажувально-розвантажувальні роботи за межами митної території України: Констанца, Румунія становлять 68893,10 грн. без ПДВ; експедиторська винагорода (на території України) 1231,33 грн. без ПДВ; міжнародне автоперевезення по маршруту Констанца, Румунія Ісакча, Румунія 60150,00 грн. без ПДВ; міжнародне автоперевезення по маршруту Орлівка, Україна Дніпро, Україна 60150,00 грн. без ПДВ; транспортно-експедиторське обслуговування на території України 250,00 грн. без ПДВ), довідка про транспортні витрати №2302-1 від 23.02.2023р. та зазначені документи не містять розбіжностей і у повній мірі дають змогу визначити, який товар перевозився, за яким маршрутом, хто здійснював перевезення, вартість транспортних витрат заявлених декларантом для митного оформлення.

Окрім того, судом відхиляються посилання відповідача на те, що відповідно до відомостей автотранспортної накладної від 22.02.2023 № 55 вказано перевізника ФОП ОСОБА_1 . Документального підтвердження договірних відносин із вказаною компанією до митного оформлення - не надано, оскільки зі змісту пп.2.1.2. п.2.1 договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №15039-17 від 15.03.2019р. вбачається, що обов`язком виконавця (ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК») є, зокрема, укладання від свого імені договорів з перевізниками, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів (а.с.61-64).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши з дотриманням вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень вищенаведеного оспорюваного рішення, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару відповідачем прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення про коригування митної вартості від 01.03.2023р. відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування наведеного рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати сплачуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпровської митниці на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8485 грн. 07 коп. понесені позивачем згідно квитанції про сплату №98784 від 16.03.2023р. (а.с.41,53).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РІПЛЕЙ" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2023/000017/2 від 01.03.2023р. задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110150/2023/000017/2 від 01.03.2023р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Ольги княгині, 22; код ЄДРПОУ ВП 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІПЛЕЙ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Героїв Крут, будинок 15; ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8485 грн. 07 коп. (вісім тисяч чотириста вісімдесят п`ять грн. 07 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва