Справа № 760/25959/21
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2023-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шарандак Інни Вікторівни, Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

24.09.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до інспектора УПП в м. Києві Шарандак І.В., ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З позову вбачається, що позивачка оскаржує постанову, складену інспектором Шарандак І.В., серії АПО18 № 756440 від 07.04.2021 року, якою притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 грн., з якою позивачка не погоджується, вважає її такою, що не відповідає обставинам справи та вимога закону.

Пояснює, що 07.04.2021 року близько 22:30 год. вони з чоловіком їхали по вул. Уманскій, їх зупинив патрульній автомобіль за, нібито, скоєне порушення ПДР. Після винесення постанови інспекторка заявила, що чоловік начебто має ознаки сп`яніння і запропонувала йому пройти перевірку на приладі, який вона назвала драгером.

При цьому, напарник капітан ОСОБА_3 також поводив себе зверхньо, будучи певним, що викрив порушників.

Від всіх цих поліцейських грубощів і необґрунтованих образ вона рознервувалася. Чоловік заспокоював, говорив, що зараз копи вже мають відчепитися. Але раптом лейтенант ОСОБА_4 схопив чоловіка за руку і надягнув на нього кайданки ззаду. Після цього він застосував больовий прийом та чоловіка посадили в автомобіль і повезли в поліцейський відділок Затримання тривало менше одної хвилини, вона залишилась на вулиці без документів, бо речі були в автомобілі, ключ від якого у чоловіка і не дали можливості навіть з ним договорити. Цими діями ОСОБА_4 порушив п. 1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію».

Затримання не було необхідним, оскільки чоловік не вчиняв суспільно небезпечних дій, не чинив опору поліцейським, його особу було попередньо встановлено і вже було складено один протокол про, нібито, адміністративне порушення і винесено постанову. Таким чином, поліцейські мали всі можливості скласти протокол на місці, але вирішили застосувати до нього заходи затримання, як до злочинця. Цими діями було порушено п. 2 ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на вищевказані порушення законів, позивачка зателефонувала на лінію 102, коротко пояснила ситуацію і запитала, як може подати скаргу на дії поліцейських. Оператор відповів, що вона маю залишатись на місці і чекати прибуття поліції.

Позивачка наголошує, що вона не викликала і не мала на меті викликати жодні спеціальні служби, а тільки звернулася на лінію 102, щоб отримати відповідь, як може поскаржитись на дії поліцейських. Диспетчер сам вирішує, яким чином реагувати на звернення. Тому, оскільки це було саме звернення, а не завідомо неправдивий виклик поліції, відтак, і порушення ст.183 КУпАП, зазначене в постанові, є неправильним.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов та стягнути судові витрати.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року позовну заяву було залишено без руху. 15.11.2021 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та залучено до участі у справі Управління патрульної поліції в м. Києві як відповідача. В ухвалі відповідачам було визначено строк на подання відзиву.

24.01.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ДПП просить у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови 07.04.2021 року о 22 год. 39 хв. у м. Києві по бульв. Чоколівському, 40, позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме викликала працівників патрульної поліції та повідомила, що її чоловіка ОСОБА_5 неправомірно затримали та доставили до Солом`янського УП.

Посилається на правомірність винесення постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказуючи, що позивачем здійснювались неодноразові телефонні виклики на «лінію 102».

Інформація, яку надавала позивач при здійсненні дзвінків на «лінію 102»:

07.04.2021 22:37:00 «зупинила ПП нічого не пред`являються, хочуть забрати в ВП (номер авто 6206), просить інший наряд допомогти вирішити ситуацію».

07.04.2021 22:53:00 «зупинила ПП нічого не пред`являють, хочуть забрати в ВП (номер авто 6206), просить інший наряд допомогти вирішити ситуацію, заявниця повідомила, що її чоловіка поліція забрала, але вона чекає на інший наряд».

З відеозапису, який здійснювався відповідачем, вбачається, що інформація, які надала позивач оператору «лінії 102», не відповідала дійсності. Позивачу неодноразово було повідомлено про підстави зупинки транспортного засобу, притягнення до адміністративної відповідальності її чоловіка, також підстави адміністративного затримання останнього.

Враховуючи вищевикладене, дії позивача було кваліфіковано за ст. 183 КУпАП.

Попри те, що відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), позивачкою було подано до суду відповідь на відзив, в якому вона фактично інтерпретує та оцінює з наданих стороною позивача відеозаписів дії працівників поліції. Враховуючи наявні порушення при затриманні її чоловіка, вважає, що вона мала право повідомити про порушення, на яке в поліції відреагували своєрідно, приславши той самий екіпаж, на який вона хотіла поскаржитись.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.04.2021 року інспектором Шарандак І.В. було складено постанову АПО18 № 756440 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Згідно з п.п. 1, 3, 4, 5, 5-1, 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює прийом екстрених викликів за скороченим телефонним номером 102; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Зі змісту постанови вбачається, що позивачка здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме викликала працівників патрульної поліції та повідомила, що її чоловіка ОСОБА_5 неправомірно затримали та доставили до Солом`янського УП.

Статтею 183 КУпАП встановлено відповідальність за завідомо неправдивий виклик поліції у виді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на час винесенні постанови).

Позивачка заперечує порушення нею ст. 183 КУпАП, оскільки вона не викликала жодні спеціальні служби та не повідомляла завідомо неправдивої інформації, вважає, що зміст постанови не відповідає обставинам, а тому постанова підлягає скасуванню.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 80 КУпАП).

Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідачі як представники державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

Стороною відповідача у поданому відзиві зазначено про правомірність дій інспектора та винесення оскаржуваної постанови, на підтвердження чого надано витяг з бази викликів, з якої вбачається, що ОСОБА_6 , дійсно, неодноразово 07.04.2021 року телефонувала на спец. лінію «102» зі скаргами на дії працівників поліції, які, за її повідомленням, хочуть забрати її до відділку поліції, як і її чоловіка, відмовляються, тому вона просить інший наряд допомогти вирішити ситуацію.

Крім того, надано DVD-R диск з відеозаписами, на яких містяться події того вечора між позивачкою, водієм, який, як слідує зі змісту позовної заяви та відзиву, є її чоловіком, а також працівниками поліції. Так, відеоматеріали підтверджують телефонні дзвінки та виклики екіпажу патрульної поліції позивачкою у зв`язку з тим, як вона вказувала, що вона боїться цих інспекторів, які незаконно затримали її чоловіка, та хоче подати скаргу і буде чекати іншу машину.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

При цьому, з відео слідує, що позивачці неодноразово було роз`яснено порядок подання скарг на працівників поліції, а також підстави затримання водія транспортного засобу. Однак, через свою емоційну поведінку позивачка не бажала сприймати надану їй інформацію та наполягала на своєму щодо прибуття іншого екіпажу, затримуючи працівників поліції.

Слід зауважити, що суд не перевіряє законність дій працівників поліції щодо водія автомобіля, оскільки це виходить за межі предмету розгляду даної справи.

Таким чином, доводи позивачки не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду справи та спростовуються наданими ДПП доказами.

Вбачається, що за повідомленням позивачки працівниками поліції було здійснено перевірку, надано оцінку обставинам, які зумовили її зателефонувати до спец. лінії «102», та встановлено обставини, які вказують на здійснення виклику з неправдивим повідомленням, за що встановлена адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Верховний Суд у своїй постанові від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19 зазначив, що визначений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Слід також зазначити, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого правопорушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Аналогічного висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд в постанові від 30.10.2017 року (справа № 761/4692/17).

Таким чином, суд вважає, що вина позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та у інспектора були наявні правомірні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 183, 222, 245-247, 251, 252, 268 КУпАП, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 2, 9, 72-78, 90, 139, 286 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шарандак Інни Вікторівни (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9), Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул Федора Ернста, буд. 3, ), Управління патрульної поліції в м. Києві (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: