Справа № 640/6969/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6969/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі-відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 №79632-13, прийняте Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.01.2021 №5787/24-15, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві;

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.01.2021 №5787/24-15, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що здійсненою податковим органом перевіркою встановлено несвоєчасність сплати позивачем транспортного податку, що є порушенням передбачених п.п. 267.8.1 п. 267.8 статті 267 Податкового кодексу України, а відтак податковим органом правомірно винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Зауважує, що відлік строку давності для застосування штрафних санкцій почався з моменту фактичної сплати позивачем транспортного податку (08.05.2019), а відтак спірне рішення контролюючим органом прийнято в межах передбачених статтею 102 ПК України 1095 днів.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, 2013 року випуску з 03.09.2013, Porshe Cayenne, об`єм двигуна 2967 куб.м.

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 №79632-13, яким позивачу згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25 000,00 грн.

23.12.2020 р. Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати до бюджету транспортного податку з фізичних осіб, за наслідком якої складено акт від 23.12.2020 №138888/Ж5/26-15-33-13-13.

У висновках акту перевірки зафіксовано порушення позивачем строків сплати нарахованої суми грошового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб, передбачених підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.01.2021 №5787/24-15, яким до позивача за затримку на 898 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов`язання застосовано штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання, який становить 5 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомлення-рішеннями позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що граничний термін сплати грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб сплинув 21 листопада 2016 року, а спірним податковим повідомленням-рішенням від 27.01.2021 року №5787/24-15 протиправно застосовано до позивача штрафні санкції за межами періоду у 1095 днів.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 статті 267 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування, відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 статті 267 ПК України, є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно п. 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, із набранням з 1 січня 2015 року чинності вказаними положеннями ПК України, власники транспортних засобів, які використовувалися до 5 років та мають об`ємом циліндрів двигуна більше 3000 куб. см. є платниками транспортного податку.

Відповідно до п.п. а) п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України фізичні особи сплачують транспортний податок протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 126.1 ст.126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 76.3 ст. 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

За приписами п.102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань (яким, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є, в тому числі, штрафна (фінансова) санкція, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства) платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема, сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені).

Статтею 114 ПК України визначено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначених статтею 102 цього Кодексу.

За наслідком системного аналізу вказаних правових норм, колегія суддів зазначає, що камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.02.2019 у справі №820/6357/17, які суд, з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Отже, норма пункту 102.1. статті 102 ПК України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, (у спірних правовідносинах за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань).

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, до позивача були застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 № 79632-13.

При цьому, граничним строком сплати вказаного грошового зобов`язання є 21.11.2016, оскільки податкове повідомленням-рішенням було вручено позивачу 22.09.2016, про що вказує сам відповідач.

Водночас, відлік строку давності для нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату розпочинається саме з дня спливу граничного строку для сплати грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 79632-13 від 29.06.2016, а не з моменту фактичної сплати платником такого зобов`язання, як помилково вважає відповідач.

У свою чергу, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято 27.01.2021.

Таким чином, оскільки згідно статті 102 Податкового кодексу України штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку на додану вартість повинні бути нараховані за період 1095 днів, а оскаржуваним податковим повідомленням-рішення від 27.01.2021 № 5787/24-15 застосовано до позивача штрафні санкції за межами періоду у 1095 днів, таке рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко