Справа № 260/3560/23
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/3560/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явилася;

представник позивача - Калинич О.І.;

представник відповідача 1 - Ващук А.С.;

представник відповідача 2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій та рішення протиправним і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування періодів роботи в Росії згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 : з 26.12.1990 по 29.07.1999 рік (запис трудової книжки графа:№ НОМЕР_2 ); 03.11.2006 по 31.12.2006 року згідно Договору №534 від 03.11.2006р.; з 22.02.2007 по 09.04.2007 рік (запис трудової книжки графа:№24,25); з 29.10.2012 по 01.09.2014 рік (запис трудової книжки графа: № НОМЕР_3 ) з урахуванням трудового договору від 29.10.2012р, додаткової угоди №1 від 05.06.2013р., Довідок №02/956, №02/964, 02/965,02/966, та 02/967 від 26.03.2015 р. видані ВАТ «ПРИЙМИТРУБОПРОВГДБУД»; періодів роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника №2153 та довідок від 12.11.2019 №2052, 2053 видані Хустською районною державною адміністрацією.

2. Скасувати рішення № 43 від 27.02.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та зобов`язати призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням періодів роботи в росії згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 : з 26.12.1990 по 29.07.1999 рік (запис трудової книжки графа:№ НОМЕР_2 ); з 03.11.2006 по 31.12.2006 року згідно Договору №534 від 03.11.2006р., з 22.02.2007 по 09.04.2007 рік (запис трудової книжки графа:№24,25); з 29.10.2012 по 01.09.2014 рік (запис трудової книжки графа: № НОМЕР_3 ) з урахуванням трудового договору від 29.10.2012р, додаткової угоди №1 від 05.06.2013р., Довідок №02/956, №02/964, 02/965,02/966, та 02/967 від 26.03.2015 р. видані ВАТ «ПРИЙМИТРУБОПРОВГДБУД»; періоду роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника №2153 та довідок від 12.11.2019 №2052, 2053 видані Хустською районною державною адміністрацією;

3. Стягнути судовий збір.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що формальні неточності у документах, а також неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, відтак не погоджується із діями відповідача щодо неврахування спірного трудового стажу, вказаного у його трудовій книжці з підстав вказаних у відповідях відповідача.

05.06.2023 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що відповідно до наданих позивачем документів загальний страховий стаж складає 23 роки 1 місяць 27 днів, що не достатньо для призначення пенсії.

07.06.2023 року відповідачем 2 також подано до суду відзив, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно архівних довідок, оскільки не вірно вказано ПІП. Період роботи з 01.01.1992 по 14.08.1992 року та згідно довідок від 03.11.2006 №534, від 29.10.2012 року №1, від 26.03.2015 року №02/956 не зараховано так як 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема з Російською Федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України в м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року №240/94 ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задоволити позов, з мотивів наведених у позовній заяві. Разом з тим, просила долучити до матеріалів справи рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.04.2023 року, яким встановлено, що трудова книжка колгоспника та архівні довідки належать позивачу.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позову задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову, з мотивів викладених у письмових запереченнях.

Представники відповідача 2, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку представників, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.02.2023 року ОСОБА_1 , подала до Головного управління ПФУ в Закарпатській області заяву з документами на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Загально обов`язкове державне пенсійне страхування", (надалі - Закон).

На підставі екстериторіальності визначено первинно Головне управління ПФУ в м. Києві для розгляду поданої заяви для призначення пенсії.

27.02.2023 року Головним управління ПФУ в м. Києві винесено рішення № 43 про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки загальний страховий стаж складає 23 роки 1 місяць 27 днів, з необхідних 30 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Як вбачається із оскаржуваного рішення позивачу не зараховано: періоди роботи: згідно довідок від 12.11.2019 №2052, 2053 (не вірно вказано ПІБ). З 01.01.1992 по 14.08.1992 та згідно довідок від 03.11.2006 №534, від 29.10.2012 №1, від 26.03.2015 №02/956 період роботи в російській федерації.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01.01.2004, є трудова книжка.

Крім того, у відповідності до статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 1 січня 2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".

Відповідності до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Отже, формальні неточності у документах, відсутність наказу на призначення чи звільнення, чи не видність чіткого відбитку печатки організації за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

При цьому, у відповідності до розділів ІІІ, IV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Крім того, відповідно до п.1.8 даного Порядку, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не здійснили жодних дій для отримання необхідних документів від підприємств для підтвердження страхового стажу на протязі 3-х місяців.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Так, аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд вказує на те, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом позивач 05.03.2023 року звернулася з заявою до Ужгородського міськрайонного суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Тобто, встановити той факт, що трудова книжка колгоспника № НОМЕР_4 та архівні довідки від 12.11.2019 №2052, 2053 видані Хустською районною державною адміністрацією Закарпатської області, які підтверджують трудову участь (кількість вироблених людино-днів трудоднів) за період роботи в колгоспі ім.. Мічуріна (СТ «Колос») який перейменований в АТО «Нарцис» належить ОСОБА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.04.2023 року встановлено той факт, що трудова книжка колгоспника №2153 та архівні довідки від 12.11.2019 року №2052, №2053, видані Хустською районною державною адміністрацією Закарпатської області, які підтверджують трудову діяльність (кількість вироблених людино-днів трудоднів) за період роботи в колгоспі ім.. Мічуріна (СТ «Колос») який перейменований в АТО «Нарцис» належить ОСОБА_1 . Вказане рішення суду набуло законної сили 15.05.2023 року.

Що стосується періоди роботи в російській федерації зазначає наступне.

В такій соціальній сфері суспільних правовідносин як пенсійне забезпечення, тим паче враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації про страховий стаж за період трудової діяльності в російській федерації, буде непропорційним обмеження такого права особи через те, що вона не довела факт сплати її колишнім роботодавцем (роботодавцями) страхових внесків до пенсійного фонду рф (тим більше за відсутності доказів того, що такі страхові внески не сплачувалися і особа знала про це і не вчиняла жодних дій на усунення такого порушення страхувальником тощо), контроль за справлянням яких покладено на державу в особу компетентних на це її державних органів. Перекладення на фізичну особу доведення таких обставин щодо сплати страхових внесків для врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу як передумови для призначення їй пенсії за віком, за факту невчинення пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин (незалежно від наявності причин через які вони не вчинені), при наявності належних записів в трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар.

Трудова книжка позивача заповнена відповідно до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містить підстави сумніватися в їх достовірності. Також позивачем долучено довідки про нарахування заробітної плати, з яких сплачувалися страхові внески, довідку від 26.03.2015 року №02/956 що уточнює особливий характер роботи. Довідки від 26.03.2015 №02/964, 02/965,02/966, та 02/967. Долучено трудові договір від 29.10.2012 року та від 05.06.2013 року та трудовий договір про роботу в місцевостях прирівняних до районів крайньої півночі, трудовий договір від 29.10.2012 рок та додаткову угоду №1 від 05.06.2013 року, договір №534.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача, що враховується для призначення пенсії періодів роботи: з 26.12.1990 по 29.07.1999, з 03.11.2006 по 31.12.2006, з 22.02.2007 по 09.04.2007 року, з 29.10.2022 року по 01.09.2014 р, з урахуванням трудового договору від 29.10.2012, додаткової угоди №1 від 05.06.2013 року, довідок №02/956, №02/964, №02/965, №02/966, № 02/967 від 26.03.2015 року видані ВАТ "Приймитрубопровідбуд" та період роботи в колгоспі ім. Мічуріна (СТ "Колос"), який перейменований в АТО "Нарцис".

Суд вказує на те, що відповідач 2 прийняв оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу за 7 днів від дати подання заяви, тобто без можливості подання додаткових документів.

На підставі вказаного суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначенні пенсії позивачу №43 від 27.02.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню, а тому з метою захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення слід зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 21.02.2023 року, з врахуванням висновків суду.

Щодо позовної вимоги позивача про призначення пенсії за віком, то така задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішення питань що призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, не підлягають до задоволення оскільки в разі задоволення таких суд фактично перебере на себе повноваження відповідача щодо призначення пенсії, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що відноситься виключно до компетенції органів Пенсійного фонду України, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Слід також зазначити, що законодавець передбачив обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього, тому втручання у повноваження вказаного органу виходить за межі завдань адміністративного судочинства, виходячи з предмету даного позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 826/20369/14 (постанова від 13.11.2018 р.).

Крім того, судом при розгляді даної адміністративної справи також враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд також приходить до висновку, що відповідач при виконанні судового рішення не матиме можливості відхилитися від його висновків в частині наявності у позивача відповідного страхового стажу.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі по справі, як суб`єкти владних повноважень, не виконали покладені на них обов`язки щодо доказування правомірності вчинених ними дій та прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково, із зазначених у рішенні підстав.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджено квитанціями від 03.05.2023 року.

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій та рішення протиправним і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві №43 від 27.02.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) до страхового стажу періоди роботи з 26.12.1990 по 29.07.1999, з 03.11.2006 по 31.12.2006, з 22.02.2007 по 09.04.2007 року, з 29.10.2022 року по 01.09.2014 р, з урахуванням трудового договору від 29.10.2012, додаткової угоди №1 від 05.06.2013 року, довідок №02/956, №02/964, №02/965, №02/966, № 02/967 від 26.03.2015 року видані ВАТ "Приймитрубопровідбуд" та період роботи в колгоспі ім. Мічуріна (СТ "Колос"), який перейменований в АТО "Нарцис".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.02.2023 року, з врахуванням висновків суду.

Стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) та Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код ЄДРПОУ - 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 липня 2023 року.

СуддяС.А. Гебеш