Справа № 140/10940/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року ЛуцькСправа № 140/10940/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 24.04.2023 №ПШ 002017 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт належного позивачу на праві власності транспортного засобу MAN, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , складено акт від 23.03.2023 №348332, в якому вказано про виявлення під час перевірки порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та наказу МТУ №385 від 26.04.2010, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

24.04.2023, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 002017, якою постановлено стягнути з перевізника ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач зазначив, що відповідно до п.3.3. Інструкції №385 вбачається, що картка водія є лише одним з документів, який повинен мати при собі водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, але не єдино можливим, адже замість картки такому водію дозволяється мати при собі роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Вказав, що незважаючи на обладнання автомобіля цифровим тахографом, при проведенні 23.03.2023 рейдової перевірки посадовою особою Укртрансбезпеки не встановлювалось наявність у водія транспортного засобу роздруківки даних роботи тахографа, яка є альтернативою картці водія.

Також, згідно з цим же пунктом Інструкції №385 інформація по режиму праці та відпочинку водія за конкретну дату записується водієм від руки лише в разі несправності або пошкодження аналогового чи цифрового тахографа. Оскільки факт несправності або пошкодження тахографа на даному автомобілі посадовою особою під час перевірки не встановлювався, то відсутність інформації по режиму праці та відпочинку водія за 23.03.2023 не може вважатись порушенням вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Інструкції №385.

Крім того, серед переліку обов`язків перевізників, визначених п.п.3.5-3.6 Інструкції №385, немає обов`язку забезпечити водія саме особистою карткою, з огляду на що незабезпечення позивачем, як перевізником, такою карткою водія не порушує вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Інструкції №385.

Разом з тим, 11.03.2021 ФОП ОСОБА_1 було оформлено картку водія НОМЕР_2 на ОСОБА_3 , але під час рейсу 23.03.2023 він її загубив, про що водій зазначив в поясненнях до акту від 23.03.2023 №348332.

Вказав, що зазначені порушення вимог законодавства, допущені відповідачем при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, змусили позивача оскаржувати винесену ним постанову до суду.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що згідно з положеннями статті 49 Закону №2344, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Зазначила, що інформація щодо режиму праці та відпочинку водія відтворюється у роздруківці (якщо на ТЗ встановлено цифровий тахограф), тахокартах (якщо на ТЗ встановлено аналоговий тахограф), за допомогою бланку підтвердження діяльності (якщо водій не працював, виконував іншу роботу).

Актом №348332 від 23.03.2023 зафіксовано відсутність інформації по режиму праці та відпочинку водія за 23.03.2023 (день перевірки), тобто роздруківки. Наведене підтверджується змістом акту перевірки та спростовує доводи позивача про те, що посадова особа не встановлювала наявності у водія роздруківки даних роботи тахографа.

Крім того, акт перевірки містить посилання на те, які саме документи були відсутніми під час перевірки, що повністю спростовує твердження позивача про зворотне, а також акт перевірки містив перелік відсутніх під час перевірки документів. З огляду на це, суперечностей між актом №348332 та постановою №ПШ002017 немає.

Представник відповідача зауважила, що за умов невикористання особистої картки водія, така роздруківка й не може бути надана. Невикористання особистої картки водія спричиняє неможливість зробити і надати роздруківку роботи тахографа.

Крім того, вважає не обґрунтованим твердження позивача про те, що оскільки факт несправності або пошкодження тахографа на автомобілі не встановлювався інспектором, то відсутність інформації по режиму праці та відпочинку водія за 23.03.2023 не може вважатись порушенням, з огляду на наступне:

- по-перше, посадовою особою встановлювався факт справності роботи тахографа, оскільки перевірено протокол перевірки та адаптації до нього;

- по друге, за умови несправності тахографа, водій відповідно до п. 3.3. Інструкції №385 повинен записувати від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечувати належне зберігання таких записів. Аналогічні дії водій повинен вчинити за умови пошкодження картки водія.

Однак, на момент перевірки у водія не була пошкоджена ні чіп-карта, ні тахограф, а водій здійснював перевезення вантажу за відсутності картки водія та роздруківки, що є порушенням статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Факт наявності порушення підтверджено й водієм у акті №348332 від 23.03.2023 «загубив чіп».

Такі документи, як особиста картка водія та роздруківка, що належать до категорії «інші документи, передбачені законодавством» статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», як того вимагає ЄУТР, статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Інструкція №385 повинні знаходитись у водія під час перевезення та бути наявними на момент проведення перевірки.

Факт відсутності таких документів на момент проведення перевірки є правовою підставою для застосування до Перевізника санкцій - зокрема, винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм ТЗ матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановленого у водія відсутні документи, передбачені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Надані до позову матеріали не є юридично значимими документами, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме, і є первинним носієм доказової інформації. Надання їх згодом, навіть у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.

Крім того, позивачем не додано до позову роздруківки даних роботи тахографа зробленої під час перевірки.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 23.03.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку від 20.03.2023 №013162 та тижневого графіка перевірок проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.03.2023 №348332.

Вказаним актом встановлено порушення, а саме: ТЗ МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозився вантаж за відсутності у водія на момент перевірки особистої картки водія ОСОБА_2 , інформації щодо режиму праці та відпочинку водія за 23.03.2023.

Постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюха Т.Ю. про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ002017 від 24.04.2023 за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-ІІІ, а саме особиста картка водія, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, з перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Закону №2344-ІІІ у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами частин сімнадцятої, вісімнадцятої, двадцять першої статті 6 Закону №2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується. Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом частини третьої статті 53 Закону №2344-ІІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

документи на вантаж.

Аналіз положень статті 53 Закону №2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення міжнародних перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Згідно із абзацом шостим частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно, зокрема:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Згідно із пунктами 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктами 26 27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі-Інструкція №385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385:

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

картка-картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до пункту 2.7 Інструкції №385, за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

У транспортному засобі марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлений тахограф (Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний № НОМЕР_3 від 08.02.2023).

Дана обставина не заперечується жодною із сторін.

Відповідно до п. 3.3. розділу ІІІ Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Судом встановлено, що у водія перевізника під час проведення перевірки транспортного засобу МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , були наявні такі документи: Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний № НОМЕР_3 від 08.02.2023, посвідчення водія, реєстраційні документи на ТЗ, протокол перевірки технічного стану транспортних засобів, товарно-транспортна накладна.

При цьому, як передбачено вимогами п. 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385, при собі водій зобов`язаний мати: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з актом перевіркою встановлено, що при перевірці вантажу згідно ТТН перевізник не забезпечив водія особистою карткою водія, а також відсутня інформація по режиму праці та відпочинку водія за 23.03.2023.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки транспортний засіб позивача виконував перевезення вантажів, був обладнаний цифровим тахографом і при собі водій не мав заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківки даних роботи тахографа, то в даному випадку наявні порушення п. 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-III.

Вимоги Інструкції №385 поширюються на усіх суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

На підставі викладеного у сукупності суд доходить висновку, що відповідачем правомірно було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 002017 від 24.04.2023. А відтак, відсутні підстави для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування вказаної постанови.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить залишити без задоволення.

Правові підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби з безпеки на транспорті (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, будинок 3)

Суддя В.В. Дмитрук