Справа № 200/2611/23
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року Справа№200/2611/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов позов адвоката Даниленко Є.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльність, щодо непоновлення виплати пенсії за віком на підставі заяви від 07.03.2023 року та заяви представника ОСОБА_2 від 17.03.2023 року;

- зобов`язання поновити виплату пенсії за віком на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПУМБ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з виїздом позивача до Канади та неотриманням ним пенсії впродовж шести місяців Пенсійний фонд призупинив виплату пенсії. Для поновлення пенсії 23.02.2023 року та 07.03.2023 року до Пенсійного фонду, через веб портал, було направлено заяви, з додаванням необхідних документів, про поновлення виплати пенсії, проте відповідачем було відмовлено у розгляді заяв та вказано, що заяви про поновлення виплати пенсії необхідно подавати на особистому прийомі в любому відділенні сервісного центру Пенсійного фонду України. Вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач позов не визнав та 21 червня 2023 року надав відзив на позовну заяву, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 нарахування ОСОБА_1 пенсійних коштів проводилось шляхом включення до сформованої відомості через поштове відділення 87541 м.Маріуполь, але кошти не були отримані пенсіонером. Кошти повертались на рахунок Пенсійного фонду України як неоплата. З 01.09.2022 виплата пенсії автоматично припинена у зв`язку з тривалою невиплатою пенсії протягом 6 місяців підряд відповідно до вимог частини 1 статті 49 Закону №1058. 07.03.2023 засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) ОСОБА_1 надав три заяви за №272, №273, №274 про перерахунок пенсії «продовження виплати пенсії». 09.03.2023 засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) ОСОБА_1 надав дві заяви за №281, №282 про перерахунок пенсії «продовження виплати пенсії». Надані заяви Пенсійним органом не розглядались та були переведені у статус «помилковий» у зв`язку з тим, що заявнику необхідно ОСОБИСТО звернутись безпосередньо до управління з оригіналами паспорту, ІПН та заяви з реквізитами банку (за бажанням). Вважає, що для поновлення виплати пенсії необхідно надати заяву та документи, визначені п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (документ, що посвідчує особу, документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, трудова книжка (за наявності), реквізити банківського рахунку (за бажанням)), до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від місця проживання (реєстрації) заявника.

Ухвалою суду від 09 червня 2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Іллічівським РВ Маріупольського ГУ УМВС України в Донецькій області 25 грудня 1996 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком з 02.03.2011 року, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 .

У зв`язку з військовою агресією рф, позивач був вимушений переміститись до Канади, що підтверджується дозволом та тимчасове проживання EA032078712 M110103472 від 20 червня 2022 року та з 29.03.2023 року до Сполучених Штатів Америки, згідно з дозволом на в`їзд.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 до від`їзду за кордон отримував пенсію у відділенні ПАТ «Укрпошта» та у зв`язку з неотриманням протягом 6 місяців пенсії позивачу з 01.09.2022 року було призупинено нарахування та виплата пенсії.

Задля поновлення нарахування та виплати пенсії, позивачем, через веб-портал, 07.03.2023 року та 09.03.2023 року були надані заяви про поновлення виплати пенсії на поточний рахунок який відкритий в ПАТ «ПУМБ».

Проте, відповідного рішення за вказаними заяви відповідачем прийнято не було.

Також, 17.03.2023 року адвокатом Даниленком Є.М. до відповідача було направлено супровідний лист, у якому останній просив прийняти та розглянути заяву про поновлення виплати ОСОБА_1 , та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на відповідний рахунок. Разом з супровідним листом представник позивача надав: заяву про поновлення виплати пенсії, нотаріально посвідчену копію нотаріально посвідченої та легалізованої довіреності на право представництва, копію паспорта ОСОБА_1 , копію ідентифікаційного коду, копію пенсійного посвідчення та копію довідки з реквізитами банківського рахунку ОСОБА_1 в ПАТ «ПУМБ».

Відповідач, розглянувши звернення від 17.03.2023 року відповідно до Закону України Про звернення громадян та листом від 26.04.2023 року №7322-6492/Д-02/8-0500/23 повідомив, що в період з березня по серпень 2022 року пенсія нараховувалась на поштове відділення АТ Укрпошта. Кошти повертались на рахунок Пенсійного фонду України як неоплата. Виплату пенсії призупинено з 01.09.2022 у зв`язку з тривалою неоплатою. Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, заява про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України особисто. Поновлення виплати пенсії за заявами, посвідченими нотаріально, поданими довіреними особами не допускається.

Листом від 26.04.2023 року №0500-0202-8/33877 відповідач надав відповідь на запит щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 та повідомив, що з 01.09.2022 року ОСОБА_1 припинена виплата пенсії у зв`язку з тривалою неоплатою відповідно до ст.49 Закону №1058. 07.03.2023 засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпорталу) ОСОБА_1 надав заяви №272, №273 про поновлення виплати пенсії та заяву №274 про виплату пенсії за фактичним місцем проживання, які переведені в статус «помилковий», оскільки, відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами внесеними Постановою правління Пенсійного фонду України від 24.11.2022 № 23-1) (далі Порядок 22-1), для продовження виплати пенсії у зв`язку з тривалою неоплатою, заявнику необхідно особисто надати заяву про продовження виплати пенсії до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України особисто. Надана заява має відповідати додатку 1 Порядку 22-1. За результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 07.03.2023 Головним управлінням рішення не приймалось. 09.03.2023 засобами вебпорталу ОСОБА_1 надав заяви №281 та №282 про поновлення виплати пенсії, які переведені в статус «помилковий», оскільки порушено вимоги пункту 1.1. Порядку 22-1. За результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 09.03.2023 Головним управлінням рішення не приймалось. За матеріалами пенсійної справи заява від 23.02.2023 про виплату пенсії через банківську установу відсутня. Відповідно Підсистеми «Звернення» заяву від 23.02.2023 про зміну способу виплати ОСОБА_1 до Головного управління не надавав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, щодо припинення виплати пенсії позивач звернувся до суду.

Так, ч. 1 ст. 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною 4 статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Так, порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (Закон № 1058-IV).

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (ч. 2 ст. 46 Закону № 1058).

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 47 Закону № 1058).

За ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Позивачу зупинено виплату пенсії згідно ч. 1 ст. 46 Закону 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

Дійсно, статтею 49 Закону № 1058 передбачено таку підставу для припинення пенсійних виплат.

Проте, відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду, однак відповідачем не надано доказів того, що було прийнято рішення територіальних органів Пенсійного фонду або відповідне судове рішення про припинення виплати пенсії.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що неотримання пенсійних виплат відбулось не з вини позивача, оскільки місцем отримання пенсії є відділення "Укрпошта", місто Маріуполь, яке з початку повномасштабного вторгнення російської федерації 24.02.2022 року, перебуває тимчасово в окупації, будь-які державні або банківські установи, поштові відділення не здійснюють свою діяльність на території цього міста.

Також, із матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови позивачам у поновленні (призначенні) виплати пенсії слугувало те, що подання заяви про поновлення виплати пенсії через довірену особу або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України Постановою №22-1 не передбачено.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року №21-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Порядок №21-1).

Згідно п. 1.1 Порядку №21-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Відповідно до п. 1.3 Порядку №21-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно п. 1.9 Порядку №21-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Таким чином, положення Порядку №21-1 передбачають можливість подання заяви про призначення пенсії через представника шляхом її надіслання через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або ж поштою, що свідчить про необґрунтованість зазначеної підстави для відмови позивачам у поновленні (призначенні) виплати пенсії.

Як наслідок, бездіяльність відповідача, щодо не поновлення нарахування та виплати пенсії на підставі заяви позивача від 07.03.2023 року представника позивача від 17.03.2023 року на вказаний у заяві банківський рахунок, відкритий в ПАТ «ПУМБ» є протиправною.

Окремо слід зазначит, що позивач, проживаючи в Сполучених Штатах Америки, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист.

Крім того, необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Також, у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

Враховуючи те, що відповідачем було припинено нарахування та виплату пенсії з 01.09.2022 року, то суд вважає за потрібне зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.09.2022 року.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, враховуючи те, що позивачу припинено нарахування та виплата пенсії, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом:

визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі його заяви від 07.03.2023 року та заяви представника ОСОБА_2 від 17.03.2023 року;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії за віком з 01 вересня 2022 року на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПУМБ».

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з пунктом четвертим частини 1статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт дев`ятий частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт шостий частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Судом встановлено, що правова допомога ОСОБА_1 у даній справі надавалась Адвокатським об`єднанням "Летардо", на підтвердження чого позивачем було надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 00026 виданого 24.01.2018 року та копію договору про надання правової допомоги від 14.04.2023 року.

Водночас, відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги від 14.04.2023 року Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу з погоджених правових питань та у погоджених обсягах згідно п. 5.1 цього Договору. Клієнт зобов`язується прийняти надану правову допомогу та оплатити гонорар за її надання на умовах та в порядку, який визначено цим Договором.

Згідно з п. 3.1.1 впродовж 3 (трьох) банківських днів з дати винесення рішення суду першої інстанції по справі, вказаній у п. 5.1.1. цього Договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 15000 гривень за надання послуг, вказаних у п. 5.1.1. цього Договору.

Зазначений у п. 3.1. Договору розмір гонорару розрахований виходячи з орієнтованої кількості часу ,що має бути витрачений Адвокатом Адвокатського об`єднання для виконання обов`язків Адвокатського об`єднання, зазначених у п. 5.1. цього Договору, орієнтованого обсягу послуг, що мають бути надані, вартості однієї години роботи Адвоката Адвокатського об`єднання, ціни позову, складності справи та її значення для Клієнта.

Суд зазначає, що зазначений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, зважаючи на таке.

Суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 02.06.2022 у справі № 160/6899/20, відповідно до яких, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Судом встановлено, що доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалась, справа № 200/2611/23 віднесена до справ незначної складності. Крім того, по зазначеній категорії справ, сформована правова позиція Верховного Суду, а справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи а тому суд дійшов висновку, що суму витрат на правничу допомогу слід зменшити із заявлених позивачем 15 000,00 грн. до 5000,00 грн.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльтність відповідача, щодо не поновлення виплати пенсії визнана судом протиправною а позовна вимога в частині зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії є похідною, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач має право звернутися до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі його заяви від 07.03.2023 року та заяви представника ОСОБА_2 від 17.03.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; ) поновити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) нарахування та виплату пенсії за віком з 01 вересня 2022 року на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПУМБ».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова