Справа № 420/349/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/349/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 березня 2023 року (суддя Бжассо Н.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 06.03.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

4 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за періоди:

з 08.07.2022 р. по 31.07.2022 р.;

з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р.;

з 01.10.2022 р. по 29.10.2022 р.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 08.07.2022р. по 31.07.2022р.

3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 :

щомісячної премії до посадового окладу по 29.10.2022 р.;

надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків по 29.10.2022 р.;

грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік;

матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за періоди:

з 08.07.2022 р. по 31.07.2022 р.;

з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р.;

з 01.10.2022 р. по 29.10.2022 р.

5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 08.07.2022 р. по 31.07.2022 р.

6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 :

щомісячну премію до посадового окладу по 29.10.2022 р.;

надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків по 29.10.2022 р.;

грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік;

матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за періоди: з 08.07.2022 року по 31.07.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 29.10.2022 року.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за періоди: з 08.07.2022 року по 31.07.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 29.10.2022 року.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне встановлення обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині оскарження та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи подану скаргу в частині незгоди з рішенням суду в частині виплатити позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, апелянт стверджує, що таку допомогу виплатив позивачу ще 23.02.2023 року і тому рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/349/23 від 06.03.2023р. про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача додаткової винагороди законом не обґрунтоване, є передчасним і тому підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання судом виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, то апелянт зазначив, що для її виплати має передувати звернення позивача до командування військової частини із заявою (рапортом) про виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік. Посилаючись на відсутність доказів подання такої заяви апелянт вважає, що позивач втратив право на отримання цієї грошової допомоги.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 №189 від 07.07.2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 , що знаходився в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від " 07" липня 2022 року №238 офіцером резерву 11 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , переведено до нового місця служби.

З 8 липня 2022 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та зі всіх видів забезпечення.

Вважаючи, що під час звільнення військової частиною були порушені права на отримання усіх передбачених при звільнені виплат, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції було встановлено, що додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168, позивачеві нарахована, проте виплата не здійснена через відсутність фінансування. Посилаючись на те, що держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання, суд визнав протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Також, враховуючи, що позивач має право на грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік та наказом А 1376 (по стройовій частині) №294 від 28.10.2022 року підтверджено невиплату такої допомоги, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не здійснено її виплату при розрахунку з позивачем при звільненні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 9 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Статтею 10-1 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина 1). Військовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки (частина 5).

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

Частиною першою статті 23 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Виплата грошової допомоги для оздоровлення регламентується окремо в розділі ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260.

Так, відповідно до пункту 1 розділу ХХІІІ Порядку, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 2 цього розділу встановлено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07.07.2022 року №238, видано наказ (по стройовій частині) від 07.07.2022 №189, яким позивача з 8 липня 2022 року виключено зі списків особового складу частини та зі всіх видів забезпечення. При цьому грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік йому не надавалася (а.с. 12).

Враховуючи, що приписами абзацу 2 пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку №260 прямо встановлено, що виплата грошової допомоги для оздоровлення військовослужбовцям, звільненим з військової служби, здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, а не за його зверненням, як безпідставно стверджує апелянт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не здійснено її виплату при розрахунку з позивачем при звільненні.

Щодо права позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", то матеріалами справи підтверджено, що відповідачем воно не заперечується.

Більш того, з листа в/ч НОМЕР_1 від 20.01.2023 року №211 вбачається, що відповідачем така винагорода у розмірі до розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за періоди: з 08.07.2022 р. по 31.07.2022 р.; з 01.09.2022 р. по 30.09.2022 р.; з 01.10.2022 р. по 29.10.2022 р. нарахована, проте виплата такої нагороди не здійснена, а буде здійснено після надходження фінансування (а.с. 81, 82).

Ураховуючи, що державні органи не можуть відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльності в/ч НОМЕР_1 у невиплати позивачу такої додаткової винагороди, та зобов`язання її виплатити.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень апеляційної скарги військової частини про виплату додаткової винагороди позивачу 23 лютого 2023 року, оскільки в матеріалах справи такі докази відсутні. Не надано їх і до суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Всупереч наведеному, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 березня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов