Справа № 420/2216/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2216/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДМСУ в Одеській області),в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року, виданої ОСОБА_3 , у зв`язку з досягненням 25 - річного віку.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач вказує, що у 2012 році, будучи неповнолітнім, разом з матір`ю та сестрою іммігрував до України. З 11.06.2012 року по теперішній час позивач проживає в багатодітній сім`ї за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 02.02.2022 року про реєстрацію місця проживання. Позивач навчався в Одеській загальноосвітній школі № 621-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, коледжі нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу Одеської національної академії харчових технологій та здобув кваліфікацію молодший спеціаліст, у 2021 році закінчив Одеську національну академію харчових технологій та здобув кваліфікацію ступінь вищої освіти бакалавр галузь знань « Виробництво та технології», з 27.09.2021 року і наразі до 30.06.2023 року, навчається на 5 курсі Центру заочного та дистанційного навчання (контракт) заочної форми навчання Національного університету «Одеська Юридична Академія». У зв`язку з досягненням 18-річчя позивачу 26 січня 2015 року була видана посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 . В подальшому, згідно із п.п. 5 пункту 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 та по досягненням 25 років позивачем був поданий повний пакет документів до державної міграційної служби для обміну посвідки на постійне проживання. Проте, 22 грудня 2022 року ГУ ДМС в Одеській області відмовило в оформленні посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 2 пункту 62 цього Порядку, яким визначено перебування іноземця або особи без громадянства на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду. Позивач не погоджується з вказаною підставою для відмови йому в оформленні посвідки на постійне проживання, оскільки він проживає на території України законно на підставі посвідки на постійне проживання, виданої 26 січня 2015 року, безстроково, отже твердження щодо перебування позивача на території України з порушенням встановленого строку перебування є незаконним. Крім того, позивач зазначає, що стосовного нього не діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду. Також звертає увагу суду, що міграційний орган, при прийнятті рішення про видачу посвідки на постійне місце проживання в Україні, проводив перевірку законності залишення на постійне проживання на території України позивача, у зв`язку з чим, видав посвідку на постійне місце проживання в Україні. Таким чином, позивач користувався з 2015 року посвідкою на постійне проживання в Україні, а з досягненням 25- річчя має законне право обміняти дану посвідку.

23.02.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позов, у якому заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що оскаржуване рішення про відмову ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання прийнято у відповідності до вимог Порядку № 321. Зокрема, на виконання положень пунктів 36-37,41 цього Порядку відповідачем було проведено перевірку поданих позивачем документів, під час якої встановлено, що 07.06.2022 р. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що встановлено факт невиконання рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду ГУ ДМСУ в Одеській області прийнято рішення про відмову позивачу в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі п.п. 2 п. 62 Порядку № 321. При цьому, зазначає, що зобов`язання ГУ ДМСУ в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання не віднесено до компетенції суду, а відповідно до положень Закону є виключною компетенцією ДМС України.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 08 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ухвалою зобов`язано ГУ ДМС України в Одеській області разом з відзивом надати суду належним чином засвідчені копії наступних документів, зокрема, заяви позивача щодо відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з доданими до неї документами; рішення, прийняте за результатами розгляду вказаної заяви позивача.

Оскільки відсутні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації, паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , будучи неповнолітнім, разом з матір`ю та сестрою у 2012 році іммігрував до України.

На теперішній час легальність перебування позивача на території України підтверджується посвідкою на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року, орган, що видав 5101. (а.с. 8).

29.09.2022 ОСОБА_4 , звернувся до ГУ ДМС в Одеській області з заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 виданої 26.01.2015, орган видачі 5101 у зв`язку з досягненням 25-річного віку. ( а.с. 42)

22 грудня 2022 року ГУ ДМСУ в Одеській області прийняло рішення про відмову позивачу в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 2 пункту 62. Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.( а.с. 7).

Вважаючи дане рішення відповідача неправомірним та таким, що належить скасувати, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 року №360, ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Одним з основних завдань ДМС є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з пунктом 4 Положення ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках (пп.8)

Пунктом 7 Положення визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України " Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства " від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI), яким передбачено, зокрема

- іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав ( пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI);

- іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом; ( пункт 8 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI);

- посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. ( пункт 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI)

- правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. ( частина перша статті 2 Закону № 3773-VІ)

- іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. ( стаття 3 Закону № 3773-VI);

- іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання. ( частина перша статті 4 Закону № 3773-VI);

- іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання. ( частина перша статті 5 Закону № 3773-VI);

- технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок їх оформлення, виготовлення та видачі встановлюються Кабінетом Міністрів України. ( частина 18 статті 5 Закону № 3773-VІ)

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, частини вісімнадцятої статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та пункту 3 статті 5 Закону України Про імміграцію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 321 від 25 квітня 2018 р. « Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», якою затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі Порядок № 321), яким визначено, зокрема, -

- посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. (пункт 1 Порядку № 321);

- обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія) ( пункт 7 Порядку № 321)

- ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном. ( пункт 14 Порядку № 321)

- після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів. ( пункт 36 Порядку № 321)

- ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС. (абзац перший пункту 37 Порядку № 321)

- у разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особу без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. (абзац сьомий пункту 37 Порядку № 321)

- працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи. Пошук у Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). ( абзац перший-другий пункту 42 Порядку № 321)

- рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні. ( пункт 42 Порядку № 321)

- після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні. ( пункт 43 Порядку № 321).

- територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду ( підпункт 2 пункту 62 Порядку № 321);

- іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку. ( абзац третій пункту 63 Порядку № 321)

- рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку. ( пункт 78 Порядку № 321)

VI. Оцінка суду.

Аналіз зазначених правових норм свідчить, що посвідка на постійне проживання є документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Проте, відповідно до положень підпункту 2 пункту 62 Порядку № 321 в оформленні та видачі посвідки на постійне проживання може бути відмовлено у випадку, якщо щодо іноземця або особи без громадянства діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була видана посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 26 січня 2015 року, орган, що видав 5101.

У зв`язку з досягненням 25-річного віку, 29.09.2022 позивач звернувся до ГУ ДМС в Одеській області з заявою про обмін вказаної посвідки на постійне проживання в Україні.

На виконання приписів 36, 37, 42 Порядку № 321, ГУ ДМС в Одеській області проведено перевірку ідентифікації іноземця та поданих ним документів, за результатами якої встановлено, що керуючись п.п. 1,2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Інструкцією « Про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особами без громадянства», затвердженої Наказом МВС № 1235 від 17.12.2013, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області 07.06.2022 прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке обґрунтовано тим, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить загрозу інтересам національної безпеки або охороні громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб що проживають в Україні. ( а.с. 44-45)

Зважаючи на те, що відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду, ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 22.12.2022 № 0528 про відмову позивачу в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання у відповідності до підпункту 2 пункту 62 Порядку № 321. ( а.с. 47)

У позові позивач стверджує, що стосовного нього не діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду.

Натомість, в ході розгляду справи позивачем не надано доказів зворотного, а також доказів оскарження рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області від 07.06.2022 про заборону громадянину Російської Федерації, ОСОБА_2 ( ОСОБА_8 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки.

З огляду на встановлені обставини та враховуючи на час звернення позивача із заявою від 29.09.2022 року до відповідача для оформлення посвідки на постійне проживання щодо громадянина Російської Федерації, ОСОБА_9 діяло невиконане рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області про заборону вї`зду на територію України від 07.06.2022 року, суд вважає, що прийняті оскаржуваного рішення від 22.12.2022 № 0528 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а саме підпункту 2 пункту 62 Порядку № 321.

Одночасно суд звертає увагу, що ні Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ні Порядком № 321, ні іншим нормативно-правовим актом за органами ДМС не закріплено повноваження перевіряти законність та/або обґрунтованість рішення уповноваженого державного органу про заборону в`їзду.

Суд зауважує, що абзацом 3 пункту 63 Порядку № 321 передбачено, що іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача, що він з 2012 р. проживає в Україні, має усталене приватне життя, оскільки вказані обставини не спростовують висновків суду у спірних правовідносинах.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання обміняти посвідку на постійне проживання позивачу, то суд зазначає наступне.

Рекомендацією №R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

VII. Висновок суду.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність рішення відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання щодо наявності законних підстав для відмови у задоволенні позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у задоволені вимог позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, сплачений ним судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; Посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 , видана 26.01.2015 р. органом 5101) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.