Справа № 569/23336/21
Суддя: Коробов С.О.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/570/36/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року м. Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області (як місцевого адміністративного суду) Коробов С.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови серії ЕГА № 497615 від 08.11.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності, ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , як фізична особа, звернувся до Рівненського районного суду з позовом до Управління Патрульної поліції в Рівненській області, ГУНП в Рівненській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.11.2021 р. він разом зі своєю знайомою ОСОБА_2 та журналістом ОСОБА_3 , згідно редакційного завдання останнього, прийшов до ЗОШ 1-3 ступеня №1 імені Короленка в м. Рівне, щоб відзняти матеріал для сюжету. Техпрацівниця, яка знаходилася в фоє школи заборонила їм доступ до канцелярії школи, мотивуючи це тим, що у них відсутня захисна маска. Вони не стали з нею сперечатись і разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 попрямували в напрямку канцелярії школи для реєстрації написаної заяви.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Конституція України та жоден Закон України не містить прямої заборони щодо перебування громадянином України в громадських місцях без вдягнутої захисної (медичної) маски. Просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕГА № 497615 від 08.11.2021.

Позивач до суду подав заяву, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить провести розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідач також подав заяву про розгляд справи у відсутності представника за наявними у справі матеріалами. Позиція відповідача щодо даного позову викладена у наданому відзиві на вказаний позов, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, врахувавши позицію Верховного суду у справі №200/14466/19-а щодо повноважень представника відповідача, а також позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №569/23437/21 щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про скасування постанови в аналогічній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за фактом цієї самої події.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених даною статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в межах наявних в справі доказів в письмовому провадженні.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Як зазначено у оскаржуваній постанові, 08.11.2021 року, о 10 год 56 хв в АДРЕСА_1 , на території, де встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки ЗОШ І-ІІІ ступеня №1, ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, а саме - перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив підпункт 1 пункту 2-2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020.

Постановою серії ЕГА № 497615 у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Позивачем у позовній заяві щодо даної події зазначено, що у фоє даної школи прийшов директор ОСОБА_4 та інші не знайомі йому особи. ОСОБА_1 намагався всім присутнім процитувати Закони, Конституцію України, які не забороняють відвідати дане приміщення школи. Але працівники даної школи були непохитні. Директор даної школи разом з підлеглими спровокували конфлікту ситуацію та викликали працівників Національної поліції, на що ті склали постанову згідно ч.2 ст. 44-3 КУпАП. Позивач просив визнати дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції ГУ Національної Поліції в Рівненській області інспектора взводу №2 роти №4 лейтенанта поліції Кирильчука М.С. протиправними. Скасувати постанову про накладання штрафу в розмірі 170 грн., як таку що не відповідає нормам чинного законодавства. Стягнути з поліцейського сектору реагування патрульної поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, лейтенанта поліції Кирильчука М.С. на користь ОСОБА_1 грошову суму в сумі 454,00 грн. судового збору.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 44-3 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

На зауваження позивача щодо того, що представляти інтереси Управління патрульної поліції у Рівненській області має лише її керівник виключно адвокат, суд бере до уваги позицію Верховного Суду, викладену у рішенні №200/14466/19-а та зазначає наступне.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. За наведеним у пункті 20 частини першої статті 4 КАС України визначенням, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з частиною 2 статті 44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що притягнути особу до відповідальності за частиною 2статті 44-3 КУпАП можна лише за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно із наведенням відповідних доказів.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 № 1645-ІІІ, передбачено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За змістом статті 29 цього Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 прийнято постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова №1236), пунктом 1 якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно із пп.1 п.2 Постанови № 1236 на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

За пунктом 3.6 Державних будівельних норм України, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за №260 від 28.09.2018, громадські будинки і споруди- загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачем порушено правила карантину, перебуваючи в приміщенні ЗОШ, відповідальність за порушення якого передбачено частиною 2статті 44-3 КУпАП.

В даному випадку відповідачем було встановлено всі фактичні дані справи, у повному обсязі досліджені обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст. 252 КУпАП, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 статті 44-3 КУпАП.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 44-3 КУпАП підтверджується доданим до матеріалів справи записом відеофіксацієї адміністративного правопорушення - додатком до оскаржуваної постанови.

Суд звертає увагу на те, що позивач не заперечує своє перебування у приміщенні школи без маски, а лише заперечує те, що такі дії є правопорушенням.

Разом з тим, пояснення позивача, наведені у позові, спрямовані на уникнення несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, не є беззаперечним доказом неправомірності дій поліцейського та протиправності постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Суд констатує, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.2 статті 44-3 КУпАП.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду позовної заяви, з урахуванням наведених норм права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

При цьому суд бере до уваги, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі № 569/23437/21 обставини перебування без масок ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у громадському місці підтверджені показаннями декількох свідків та матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У наведених правових нормах мова йде про преюдиційні факти. Преюдиційність (від лат. praejudicio) у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравшим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено, а тому в задоволенні позову про це слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови серії ЕГА № 497615 від 08.11.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Коробов С.О.