Справа № 520/10431/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 липня 2023 року № 520/10431/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ,04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДГІС у Харківській області № 8586540/ від 07.04.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 14.03.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

-зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, буд. 8; ідентифікаційний код 43005393) зареєструвати складену Позивачем податкову накладну № 19 від 14.03.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Дослідивши надані матеріали справи та надаючи правову оцінку наведеному, суд вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем 14.03.2023 було виписано податкову накладну № 19 на продукцію, яка була відвантажена на адресу Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 », податковий номер НОМЕР_2 , а саме: автомобільну рідину - масла в асортименті, код товару згідно з УКТ ЗЕД на суму 8750,04 грн., в тому числі ПДВ 1458,34 грн. та відправлено її 22.03.2023 на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - реєстр).

22.03.2023 о 15:02 Позивач отримав повідомлення від Відповідача про те, що документ збережено, але реєстрація зупинена відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, а також зазначено, що коди УКТ ЗЕД/КПП товару 2710 відсутні в таблиці даних платника ПДВ, як товари, що на постійній основі постачаються (виготовляються), а також те, що обсяг постачання товару дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару.

Позивачем були підготовлені та надані відповідні належні пояснення на підтвердження реальності здійснення господарської операції з додатками документів для спростування помилкових попередніх висновків Відповідача, які стали причиною блокування реєстрації податкової накладної. Це пояснення було отримано Відповідачем, про що він повідомив Позивача 23.03.2023 о 16:17.

Не зважаючи на надання пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній № 19 від 14.03.2023, Відповідач прийняв рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в реєстрі № 8586540/ від 07.04.2023 у зв`язку з начебто ненаданням Позивачем копій документів, а саме відсутністю первинних документів щодо придбання товарів.

Позивач не згоден зі вказаними діями ДПС, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При дослідженні наданих матеріалів справи , судом встановлено, що перша підстава зупинення реєстрації податкової накладної Відповідача, зазначена у повідомленні 22.03.2023 15:02 щодо відсутності в таблиці даних платника податку на додану вартість кодів УКТ ЗЕД/ДКПП товару 2710 не відповідає фактичному стану справ (до позову додається таблиця даних Позивача, яка була прийнята та зареєстрована Відповідачем ще у 2017 році, про що він повідомив Позивача повідомленням 30.11.2017 о 09.52 ), оскільки стрічки №70 таблиці чітко зазначає про наявність такого коду і наявність цих відомостей у Відповідача. Крім того, ця таблиця додатково була надіслана Відповідачеві в якості додатку №7 до повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено № 2 від 23.03.2023.

Друга підстава для зупинення - обсяг постачання товару дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару, знов таки не відповідає фактичному стану справ, оскільки згодом Позивачем, як встановлено судом, було надано обґрунтовані пояснення з додатками - копіями документів, прийняття яких було підтверджено Відповідачем.

Причина, яку Відповідач зазначив як підставу у відмові в реєстрації - ненадання платником податку копій документів, а саме: відсутність первинних документів щодо придбання/виготовлення продукції, документів складського обліку, актів звірок є надуманою, оскільки Відповідач при прийнятті незаконного рішення або не володів знаннями в цьому питанні (які документи відносяться до первинних) або свідомо викривив інформацію щодо них.

Суд вказує, що відповідно до ст. 1 чинного Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансово-господарську звітність» № 996-ХІУ від 16.07.1999 року «первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію».

Відповідно до норм чинного законодавства України не є первинними документами: рахунок-фактура, договір, банківська виписка, податкова накладна, акт звірки взаєморозрахунків, фіскальний чек тощо.

Вищезазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №809/1718/15, адміністративне провадження №К/9901/19199/18 (ЄДРСРУ № 80580345), який 19 березня 2019 року підтвердив, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону №996 первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом цієї ж статті господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 р. № 21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Більше того, відносно первинних бухгалтерських документів висловився Верховний суд України і в рішенні від 19 квітня 2016 року у справі №21-4985а15 вказавши, що господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, а сам договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Вказаної позиції дотримується і Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року по справі № 813/1766/17, адміністративне провадження №К/9901/3360/17 (ЄДРСРУ № 72486685).

Судом встановлено, що податкова накладна N° 19 від 14.03.2023 була виписана за першою подією - відвантаження продукції, тобто відвантажена продукція на момент виписки податкової накладної оплачена не була, а отже, на думку суду, у Відповідача не було права вимагати від Позивача ті документи, яких де-факто не існувало, і які не впливали, не були у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням податкових зобов`язань у Позивача, в тому числі і актів звірок. Відповідачу було відомо, що податкова накладна була виписана за першою подією - відвантаження, про це останнього було повідомлено у поясненні від 23.03.2023 №23/03-23/1 .

Враховуючи вищенаведене висновки, на підставі яких було прийнято рішення від 07.04.2023, не відповідають фактичним обставинам, спростовуються поясненням від 23.03.2023 №23/03-23/1 та доданими до нього документами.

При цьому, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 по справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18 та від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

Таким чином, посилання на вказані підстави в обґрунтування прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, за умови не наведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності зазначеної у них інформації, свідчить про протиправність такого рішення.

Разом з тим аналіз правових норм дає суду підстави для висновку, що рішення комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації ПН/РК, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Однак як рішення про зупинення реєстрації податкової накладної, так і оскаржуване рішення, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не містять в собі мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Крім того рішення про зупинення реєстрації податкової накладної не містить вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків та створено без зазначення конкретного переліку таких документів.

Суд вказує, що недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призводить до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого Позивач не може належним чином виконати свої обов`язки щодо реєстрації податкової накладної.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Суд звертає увагу на той факт, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення комісії про відмову у реєстрації податкової накладної, теж не є законним.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у постановах від 22.07.2019 у справі №815/2985/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, висновки якого, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суди враховують при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відтак оскаржуване рішення, якими відмовлено у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є неправомірним, оскільки факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку не конкретизації контролюючим органом переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Зупинення реєстрації податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування такого рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом у зазначеній вище постанові від 22.07.2019 у справі №815/2985/18 (адміністративне провадження №К/9901/14651/19), висновки якого, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суди враховують при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За таких обставин наявні правові підстави для визнання протиправними та скасування рішення Відповідача 1 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовної вимоги Позивача про зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну датою її фактичного отримання, суд вказує наступне.

Приписами пункту 20 Порядку ведення реєстру податкових накладних №1246 передбачено, що внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

В даному випадку, зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану позивачем податкову накладну датою її фактичного отримання є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Слід врахувати, що чинним законодавством України покладено на ДПС України обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто фіскальному органу надано право вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №480/4038/18 та від 28.11.2019 у справі №1640/2650/18.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну датою її фактичного отримання, і задоволення позовних вимог у цій частині.

Суд вказує, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДГІС у Харківській області № 8586540/ від 07.04.2023 про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 14.03.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, буд. 8; ідентифікаційний код 43005393) зареєструвати складену Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкову накладну № 19 від 14.03.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три)грн.60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ,04053, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три)грн.60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.