Справа № 280/3545/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Справа № 280/3545/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача №50 від 13.01.2023 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 05.01.2023 з урахуванням страхового стажу за період роботи згідно дублікату трудової книжки від 18.05.1990: з 05.05.1988 по 22.06.1989, з 27.06.1989 по 23.05.1990, з 13.06.1990 по 16.11.1990, з 07.12.1990 по 25.09.1991, з 12.04.1996 по 09.05.1996, з 11.10.2006 по 21.09.2007, з 24.06.2013 по 03.07.2013.

Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, а розгляд адміністративної справи призначено без виклику/повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 05.05.1988 по 22.06.1989, з 27.06.1989 по 23.05.1990, з 13.06.1990 по 16.11.1990, з 07.12.1990 по 25.09.1991, з 12.04.1996 по 09.05.1996, з 11.10.2006 по 21.09.2007, з 24.06.2013 по 03.07.2013, відповідно дублікату трудової книжки від 18.05.1990. Позивач вважає посилання відповідача на недотримання пункту 5.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях безпідставними, оскільки обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавця, а тому позивач не має нести відповідальність у вигляді позбавлення права на пенсійне забезпечення, у зв`язку із неправильним заповненням трудової книжки. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів встановлено, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи за дублікатом трудової книжки від 18.05.1990 серії НОМЕР_1 (з 05.05.1988 по 22.06.1989, з 27.06.1989 по 23.05.1990, з 13.06.1990 по 16.11.1990, з 07.12.1990 по 25.09.1991, з 12.04.1996 по 09.05.1996) оскільки дублікат видано з порушенням пункту 5.3 Інструкції (записи не підтверджено належно оформленими документами); отримання допомоги по безробіттю з 11.10.2006 по 21.09.2007 згідно запису в трудовій книжці дата наказу про припинення виплати допомоги по безробіттю непридатна до прочитання (неможливо встановити місяць та рік наказу), зазначений період не підтверджено документами, передбаченими пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу; ведення підприємницької діяльності з 28.04.2011 по 11.12.2015 у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків за даними Реєстру застрахованих осіб. Також, відповідач вказував на те, що період роботи з 24.06.2013 по 03.07.2013 зарахованих до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що з 05.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача розглянута ГУ ПФУ в Луганській області за принципом екстериторіальності та за результатами розгляду заяви прийнято рішення №50 від 13.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із недостатністю страхового стажу.

При цьому, у рішенні зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано роботи за дублікатом трудової книжки від 18.05.1990 серії НОМЕР_1 оскільки дублікат виданий з порушенням пункту 5.3 Інструкції; ведення підприємницької діяльності з 28.04.2011 по 11.12.2015, у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків за даними Реєстру застрахованих осіб.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийнятого рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Суд зазначає, що в статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком, і такими умовами є досягнення особою певного віку та наявність необхідної кількості страхового стажу.

Так, відповідач відмовляючи позивачу у призначенні пенсії посилався на те, що позивач не має необхідних 18 років страхового стажу.

При цьому, як встановлено зі спірного рішення, до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи за дублікатом трудової книжки від 18.05.1990 серії НОМЕР_1 оскільки дублікат виданий з порушенням пункту 5.3 Інструкції; ведення підприємницької діяльності з 28.04.2011 по 11.12.2015, у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків за даними Реєстру застрахованих осіб.

Щодо правомірності не зарахування періодів роботи за дублікатом трудової книжки від 18.05.1990 серії НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про прядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом щодо трудової діяльності робітників та службовців.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 5.3 розділу 5 Інструкції якщо робітник до вступу на дане підприємство вже працював в якості робітника або службовця, то при заповненні дублікату трудової книжки у розділі «Відомості про роботу» у графі 3 насамперед вноситься запис про загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до вступу на дане підприємство, підтверджений документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу на яких посадах працював у минулому володар трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремим періодам роботи в наступному порядку: в графі 2 зазначається дата прийому на роботу; в графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював робочий чи службовець, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку був прийнятий працівник, а починаючи з 01.01.1986, - і відомості (за їх наявності), передбачені в абзаці третьому пункту 2.13 Інструкції.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи, дублікат трудової книжки НОМЕР_1 від 18.05.1990 не відповідає пункту 5.3 розділу 5 Інструкції, оскільки не місить у графі 3 запису про загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до вступу на дане підприємство.

Разом з тим, суд зазначає, що обов`язок ведення трудових книжок покладається на роботодавця, а тому позивач не може нести відповідальність за допущені роботодавцем помилки під час оформлення дублікату трудової книжки.

Також, суд зазначає, що фактично недоліки заповнення дубліката трудової книжки носять формальний характер та жодним чином не спростовують факт того, що позивач протягом періодів зазначених у дублікаті трудової книжки працював в якості найманого працівника та підлягав загальнообов`язковому страхуванню.

Суд зазначає, що Інструкція не передбачає випадків визнання дублікату трудової книжки не дійсною, у зв`язку з тим, що під час її заповнення не було дотримано положень пункту 5.3 розділу 5 Інструкції.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для неврахування під час вирішення питання про призначення пенсії відомостей із дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 18.05.1990.

А відтак періоди з 05.05.1988 по 22.06.1989, з 27.06.1989 по 23.05.1990, з 13.06.1990 по 16.11.1990, з 07.12.1990 по 25.09.1991, з 12.04.1996 по 09.05.1996, з 11.10.2006 по 21.09.2007 повинні бути зараховані до трудового стажу позивача.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 24.06.2013 по 03.07.2013, то суд у задоволенні таких позовних вимог відмовляє, оскільки я встановлено з матеріалів справи, то такий період зарахованих до страхового стажу позивача.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, буд.9, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №50 від 13.01.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно дублікату трудової книжки від 18.05.1990 НОМЕР_1 , а саме з 05.05.1988 по 22.06.1989, з 27.06.1989 по 23.05.1990, з 13.06.1990 по 16.11.1990, з 07.12.1990 по 25.09.1991, з 12.04.1996 по 09.05.1996, з 11.10.2006 по 21.09.2007, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 05.01.2023.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова