Справа № 480/4884/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2023 року Справа № 480/4884/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає про відсутність правових підстав для зарахування спірного періоду роботи позивача відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що з 01.01.2004 Закон України «Про пенсійне забезпечення» не застосовується в частині обчислення стажу для розрахунку розміру пенсії, оскільки п.16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються виключно в частині визначення права на пенсію за вислугу років (зокрема, ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється за період до 01.01.2004 на підставі записів трудової книжки (ст.56, 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), після 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). В даному випадку, обчислення стажу роботи позивача в період після 01.01.2004 правомірно здійснено не у подвійному розмірі.
Від відповідача ГУ ПФУ в Сумській області письмового відзиву на позов не надано, надано копію пенсійної справи позивача в частині, що стосується спірних правовідносин.
Судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом витребувано у відповідачів документи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Позивач з 23.01.2023 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області як отримувач пенсії по інвалідності. На час призначення пенсії стаж позивача становив 27р. 4міс. 21 день, додатковий стаж становить 14р. 10 міс. 15 дн, загальний стаж позивача становить 42 року 3 міс. 6 днів.
Відповідно до записів в трудовій книжки в період з 07.08.2004 по 02.09.2012 позивач працював на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в Комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги».
Позивачем подано заяву від 20.04.2023 про перерахунок пенсії із наданням додаткових документів, а саме довідки від 17.04.2023 №24.04-16/13 Управління охорони здоров`я Сумської міської ради про стаж позивача за період з 07.08.2004 по 02.09.2012 на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в Комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII встановлені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме: передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Суд вважає помилковими доводи відповідача, викладені в спірному рішенні, що оскільки положення ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими з 01.01.2004 регулюється питання обчислення страхового стажу, не містять приписів щодо обчислення стажу в подвійному розмірі, а приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не застосовуються в частині обчислення стажу, тому у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 07.08.2004 по 02.09.2012 на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги» в подвійному розмірі.
Як вбачається з матеріалів справи, питання відповідності роботи позивача у спірні періоди в комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги» на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації та роботі у медичних закладах визначених в ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», спірним не є, відповідачем не заперечується.
В даному випадку відповідач заперечує наявність правових підстав для зарахування пільгового стажу позивача у подвійному розмірі з 01.04.2004 з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно статті 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Відповідно до ст. 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Водночас, відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років.
Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Також слід зазначити, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не встановлює обмежень щодо застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
На час виникнення спірних правовідносин ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною, в установленому порядку не скасована, тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови в застосуванні вказаної ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи позивача у відповідному медичному закладі з 01.01.2004, тобто з урахуванням пільгового обчислення (в подвійному розмірі).
Наведене вище правове регулювання свідчить про те, що період роботи з 07.08.2004 по 02.09.2012 на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в Комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги» мають бути зараховані до стажу роботи у подвійному розмірі.
Такий висновок відповідає правовій позиції, що викладено Верховним Судом у постанові від 27.02.2020 у справі №462/1713/17 .
Посилання відповідача на те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та вислугу років - є безпідставним, оскільки вимогами наведеної вище ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Так, судом касаційної інстанції зазначено, що за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у закладах охорони здоров`я, що передбачені ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Таким чином у відповідача були в наявності відповідні документи, на підставі яких територіальний орган зобов`язаний був здійснити відповідний перерахунок стажу позивача за спірний період, оскільки період роботи позивача та інформація про роботу позивача була в наявності у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на час розгляду заяви про перерахунок пенсії, про що свідчать наявні документи в пенсійній справі позивача, які були надані позивачем як із заявою про призначення пенсії, так і заявою про перерахунок стажу позивача (довідка від 17.04.2023 №24.04-16/13 Управління охорони здоров`я Сумської міської ради).
Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що разом із заявою від 20.04.2023 про перерахунок пенсії позивачем додатково надано було до територіального органу Пенсійного фонду України довідку від 17.04.2023 №24.04-16/13 Управління охорони здоров`я Сумської міської ради, відповідно до якої позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати 03.01.2009 (наказ від 02.01.2009 №1-в), 04.03.2010 наказ від 03.03.2010 №19-в), 11.05.2010 (наказ від 04.05.2010 №49-в), 11.08.2010-16.08.2010 (наказ від 05.08.2010 №77-в), 05.07.2011 (наказ від 05.07.2011 №64-в), 16.12.2012 (наказ від 19.12.2012 №153-к).
Згідно положень частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідач - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не надав жодного доказу на підтвердження того, що він під час розгляду заяви про перерахунок пенсії діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним, з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст.46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.
Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до стажу роботи позивача у подвійному розмірі період роботи з 07.08.2004 по 02.09.2012 на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги», а також здійснити перерахунок та виплату пенсії з 23.01.2023, судом враховується наступне.
Пунктом 4.10 Постанови правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005р. (зі змінами) встановлено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид, електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Тобто, за приписами п.4.10 Постанови правління ПФУ №22-1 визначено, що електронна пенсійна справа повертається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання особи, яка звернулась за призначенням пенсії, з метою подальшого взяття такої особи на пенсійний облік та виплати їй пенсії.
З аналізу наведеної норми та застосувавши аналогію закону, вбачається, що електронна пенсійна справа позивача, знаходиться в територіальному органі Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання позивача.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що пенсія була призначена позивачу ГУ ПФУ в Сумській області з 23.01.2023 на підставі поданої заяви від 10.02.2023 і позивач знаходиться на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області, що також не є спірним при розгляді даної справи, не заперечується учасниками справи.
Під час звернення позивача до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії в наявності в пенсійній справі позивача була трудова книжка, відповідно до записів якої зазначено, що позивач з 07.08.2004 по 02.09.2012 працював на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги».
Таким чином станом на час звернення до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії спірний період повинен був обчислений у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Крім того, в тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії позивачем надано додатково інформацію про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати, і зазначений документ міститься і пенсійній справі позивача.
За викладеного, суд приходить до висновку, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (який призначив пенсію позивачу та в розпорядженні якого перебуває як паперова так і електронна пенсійна справа позивача) зобов`язано не тільки здійснити відповідний належний перерахунок стажу позивача за спірний період в подвійному розмірі, а і виплатити пенсію в належному розмірі після здійснення такого обрахунку, оскільки відповідна виплата пенсії проводиться саме ГУ ПФУ в Сумській області.
Водночас, судом при розгляді справи враховується, що пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах передбачено статтею 60 Закону №1788-ХІІ. Зокрема, вказаною нормою Закону №1788-ХІІ передбачено, що робота в реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (стаття 30 КЗпП України).
Отже, робота в розумінні статей 21, 30 КЗпП України є виконання певних дій працівником в межах трудових правовідносин за трудовим договором.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №314/404/17, від 28 листопада 2019 року справа №349/422/16-а.
Як зазначив Верховний Суд у зазначених постановах, пільги, передбачені статтею 60 Закону № 1788-ХІІ, стосуються саме часу фактичного виконання роботи в деяких медичних закладах вказаних у цій статті, а тому перебування осіб, які працюють у цих закладах, у відпустці, зокрема, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.
Відповідно до ч.5 та ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З урахуванням наведеного період перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати, що зазначений у довідці від 17.04.2023 №24.04-16/13 Управління охорони здоров`я Сумської міської ради, а саме 03.01.2009 (наказ від 02.01.2009 №1-в), 04.03.2010 наказ від 03.03.2010 №19-в), 11.05.2010 (наказ від 04.05.2010 №49-в), 11.08.2010-16.08.2010 (наказ від 05.08.2010 №77-в), 05.07.2011 (наказ від 05.07.2011 №64-в), 16.12.2012 (наказ від 19.12.2012 №153-к), правомірно ГУ ПФУ в Сумській області на час призначення пенсії позивачу правомірно не було зараховано у подвійному розмірі, враховуючи те, що такий період зараховується в одинарному розмірі до стажу позивача.
Таким чином під час призначення пенсії та після надання уточнюючої довідки про здійснення перерахунку пенсії в частині визначення вірного стажу позивача, ГУ ПФУ в Сумській області зобов`язаний здійснити належне обчислення пенсії позивачу із зарахуванням до стажу роботи у подвійному розмірі період роботи з 07.08.2004 по 02.09.2012 на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в Комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги» та врахуванням довідки від 17.04.2023 №24.04-16/13 Управління охорони здоров`я Сумської міської ради про перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати 03.01.2009 (наказ від 02.01.2009 №1-в), 04.03.2010 наказ від 03.03.2010 №19-в), 11.05.2010 (наказ від 04.05.2010 №49-в), 11.08.2010-16.08.2010 (наказ від 05.08.2010 №77-в), 05.07.2011 (наказ від 05.07.2011 №64-в), 16.12.2012 (наказ від 19.12.2012 №153-к).
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, враховуючи положення ч.2 ст. 9 КАС України, обрати належний спосіб захисту порушеного права та вважає за необхідне задовольнити позов шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 23.01.2023 перерахунок стажу ОСОБА_1 та зарахувати з 23.01.2023 ОСОБА_1 період роботи з 07.08.2004 по 02.09.2012 на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в Комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги» до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (з урахуванням довідки від 17.04.2023 №24.04-16/13 Управління охорони здоров`я Сумської міської ради, а саме перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати 03.01.2009 (наказ від 02.01.2009 №1-в), 04.03.2010 наказ від 03.03.2010 №19-в), 11.05.2010 (наказ від 04.05.2010 №49-в), 11.08.2010-16.08.2010 (наказ від 05.08.2010 №77-в), 05.07.2011 (наказ від 05.07.2011 №64-в), 16.12.2012 (наказ від 19.12.2012 №153-к) та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 23.01.2023 із урахуванням здійсненого перерахунку стажу, а також із врахуванням виплачених сум.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити з 23.01.2023 перерахунок стажу ОСОБА_1 та зарахувати ОСОБА_1 з 23.01.2023 період роботи з 07.08.2004 по 02.09.2012 на посаді лікаря спеціалізованої бригади інтенсивної терапії та реанімації в Комунальній установі «Сумська міська станція швидкої медичної допомоги» до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (з урахуванням довідки від 17.04.2023 №24.04-16/13 Управління охорони здоров`я Сумської міської ради, а саме перебування ОСОБА_1 у відпустці без збереження заробітної плати 03.01.2009 (наказ від 02.01.2009 №1-в), 04.03.2010 наказ від 03.03.2010 №19-в), 11.05.2010 (наказ від 04.05.2010 №49-в), 11.08.2010-16.08.2010 (наказ від 05.08.2010 №77-в), 05.07.2011 (наказ від 05.07.2011 №64-в), 16.12.2012 (наказ від 19.12.2012 №153-к) та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 23.01.2023 із урахуванням здійсненого перерахунку стажу, а також із врахуванням виплачених сум.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета