Справа № 500/1613/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1613/23

03 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ЄВРО ТРАК" з позовом до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ЄВРО ТРАК" з позовом до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209180/2022/900143/2 від 24.10.2022 та картку відмови №UA209170/2022/001582.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство з обмеженою відповідальністю "РС-ЄВРО ТРАК", з метою митного оформлення товару, подало до Львівської митниці ДФС митну декларацію UA209170/2022/ на ввезений товар Дизельний генератор електроенергії BALDOR TS175-3J, серійний номер Р, потужність 135-140 кВт, стаціонарний, для промислово-будівельних цілей, не військового призначення, рік випуску - 2009, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 49926,00 польських злотих. Митну вартість визначено за резервним методом в розмірі 49926,00 польських злотих з огляду на те, що висновком експерта №2010/4 за результатами проведення експертного дослідження, складеного 20.10.2022 вартість без врахування обов`язкових митних платежів та ПДВ, що належить сплатити в Україні за генератор торгової марки BALDOR TS175-3J, країна виробник США, який поставляється ТзОВ «РС-ЄВРО ТРАК», станом на дату виконання дослідження, по фактурі №42/2022 становить 49926,00 польських злотих.

Відповідач, за результатами розгляду поданої митної декларації UA209170/2022/ та доданих до неї документів, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за №209180/2022/900143/2 від 24.10.2022 яким визначив митну вартість імпортованого генератора за резервним методом в сумі 89373,24 польських злотих.

В подальшому, у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості №UA209180/2022/900143/2 надано картку відмови №UA209170/2022/001582 у митному оформленні митної декларації №UA209170/2022/. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що документи, які було подано для підтвердження митної вартості містять розбіжності.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом на підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які не містять розбіжностей та відображають відомості, що підтверджують митну вартість - вартість самого товару.

Ухвалою суду від 11.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановивши строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

05.06.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Свою позицію мотивує тим, що рішення про коригування митної вартості від 24.10.2022 №UA209000/2022/900143/2 виносилось на товар: № 1. Дизельний генератор електроенергії BALDOR TS175-3J, серійний номер Р, потужність 135-140 кВт, стаціонарний, для промислово-будівельних цілей, не військового призначення, рік випуску-2009, за ціною 3,4694 Дол. США за кг, на умовах поставки СРТ Тернопіль.

В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Під час розгляду документів було виявлено наступне:

Подаючи митну декларацію, митному органу декларант самостійно ствердив, що митну вартість імпортованих товарів не може бути визначено за ціною договору, тому наполягав на визначенні митної вартості за резервним методом, що відображено у графі 43 МД від 20.10.2022 №22UA92U5 та гр.6 ДМВ відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Тим самим декларант ствердив, що не має можливості здійснити митне оформлення за іншим методом ніж резервний, про що свідчить також графа 7 ДМВ «Неможливо подати 1,2,3,5,5 методом».

Зокрема в поданій декларації митної вартості у графі 8 «Джерела інформації, що використовувалися для визначення митної вартості» зазначено висновок №2010/4 від 20.10.2022 в якому проведено розрахунок митної вартості товару без врахування витрат передбачених ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, які повинні включатися до митної вартості товарів, чим порушено ч. 10 та 21 ст. 58 Митного кодексу України. А також не проводилась консультація з митним органом, щодо визначення основи вартості товарів за другорядним методом чим порушено ст. 57 Митного кодексу України.

Також представник відповідача зазначає, що у наданому висновку експерта відсутній запис і підпис експерта щодо попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Згідно висновку експерта вартість товару нижча ніж зазначена в інвойсі (згідно рахунку фактури №42/2022 від 12.10.2022 ціна товару 35000$, а згідно тих пропозицій на які посилається Висновок експерта №2010/4 від 20.10.2022 року максимальна ціна товару - 11000$). Огляд товару експертом не проводився, ступінь зносу не визначався. В висновку експерта №2010/4 від 20.10.2022 зазначено «Дане дослідження проводиться на підставі вихідних даних, що вказані (наведені) в представлених замовником дослідження документах в результаті проведеного огляду. Висновки цього дослідження є достовірними за умови достовірності даних, які зазначені в представлених замовником документів та достовірності маркувальних даних», однак які дані подавались не зрозуміло, додатків до висновку не подано.

Також представник відповідач зазначає, що у п.1.1 Договору поставки №PL-UA 1310/002/22 від 13 жовтня 2022 року зазначено, що Постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупця Транспортні засоби (далі-Товар), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар, в порядку та на умовах, визначених даним Договором. В даному випадку позивач перевозив Дизельний генератор електроенергії, який не є Транспортним засобом; - у п.7.1 Договору поставки №PL-UA 1310/002/22 від 13 жовтня 2022 року зазначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє по 13.10.2027 року, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору. Проте рахунок-фактура №42/2022 виданий 12.10.2022, тобто рахунок фактура виданий в позадоговірних відносинах.

Відтак, на думку представника відповідача, договір поставки №PL-UA 1310/002/22 від 13 жовтня 2022 року, який позивач подав до митного органу неможливо ідентифікувати з даною поставкою товару.

Також в рахунку-фактурі №42/2022 від 12.10.2022 зазначено термін оплати 19.10.2022. Митну декларацію № UA 209170/2022/082927 декларантом подано 20.10.2022, тобто на дату митного оформлення повинні були бути платіжні документи. Однак, банківські платіжні документи до митного оформлення не подавались.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості.

Разом із відзивом на позовну заяву, представником відповідача заявлено клопотання про розгляд даної адміністративної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 21.06.2023 у задоволенні клопотання про розгляд даної адміністративної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

15.06.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказав, що є незрозумілим посилання відповідача у відзиві на позов на те, що згідно рахунку фактури №42/2022 ціна товару складає 35 000 доларів США, оскільки відповідно до рахунку фактури №42/2022, експортної декларації країни відправлення 22PL402010E176541 та електронної митної декларації, вартість генератора складає 35 000 польських злотих. Висновком експерта у формі експертного дослідження вартість генератора визначено в розмірі 49 926,00 польських злотих.

Також, на думку позивача, не заслуговують на увагу твердження відповідача на те, що в рахунку-фактурі №42/2022 від 12.10.2022 заначено кінцевий термін оплати 19.10.2022 та на час митного оформлення позивач не надав доказів такої оплати, так позивач вказує, що умовами договору визначено право позивача здійснювати оплату за товар з відтермінуванням, а також факт оплати за товар не є визначальним при обрахунку митної вартості, оскільки митну вартість визначено на підставі висновку експерта.

Як зазначено в ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів серед іншого має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Однак вказану обставину відповідачем не відображено в рішенні про коригування митної вартості а також в картці відмови. Окрім того, в картці відмови не зазначено про те, що між зовнішньоекономічним договором та рахунком на оплату наявні якісь відмінності.

В картці відмови зазначено про те, що «не проводилась консультація з митним органом щодо визначення основи вартості товарів за другорядним методом, чим порушено ст.57 Митного кодексу України. Проте, у своєму відзиві на позов відповідач зазначає, що такі консультації проводились.

При цьому, звертає увагу суду, на те що відповідач не навів належних та допустимих доказів на підставі яких, він визначив митну вартість товару в розмірі 89 373,24 польських злотих.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

На думку представника позивача доводи відповідача не відповідають дійсним обставинам справи та жодним чином не спростовують позиції позивача.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

13.10.2022 між Przedsiebiorstwo Wielobranzove «HENPOL» (надалі - Постачальник) та ТОВ «РС-ЄВРО ТРАК» (надалі - Покупець) було укладено договір поставки №1310/002/22 Відповідно до п.1.3 вищевказаного договору асортимент Товару, номенклатура Товару, одиниця Товару, кількість Товару, ціна Товару та інші дані, необхідні для організації поставок Товару, визначаються у інвойсах, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.2 Договору поставка постачальником товару здійснюється на умовах СРТ (Incoterms 2010) - м. Тернопіль.

Відповідно до п.3.1. Договору ціна товару визначається у інвойсах, що виписуються Постачальником на кожну поставку Товару.

Відповідно до п.3.2. ціна Товару включає вартість транспортування до місця призначення.

Відповідно до п.3.3 договору розрахунок Покупцем за Товар здійснюється у валюті польський злотий, у безготівковому порядку, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок Постачальника, на підставі виставленого Постачальником інвойсу до даного Договору.

Відповідно до п.3.5 Договору Розрахунок Покупцем за товар здійснюється наступним чином - 100 % суми Товару - з відстрочкою платежу до 180 календарних днів з моменту фактичного отримання Товару Покупцем.

На виконання умов вказаного договору продавцем було виписано інвойс Фактура ПДВ №42/2022 відповідно до якої продавець передає покупцеві вживаний генератор Балдор TS175-3J, серійний номер Р, вага 2940 кг, країна походження США (Америка), вартість брутто 350000 польських злотих.

Агентом з митного оформлення ОСОБА_1 було подано електронну митну декларацію UA209170/2022/ на ввезений товар «Дизельний генератор електроенергії Балдор TS175-3J, серійний номер Р, потужність 135-140 кВт, стаціонарний, для промислово- будівельних цілей, не військового призначення, рік випуску - 2009, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 49 926,00 польських злотих.

Митну вартість визначено за резервним методом в розмірі 49 926,00 польських злотих на підставі висновку експерта №2010/4 за результатами проведення експертного дослідження, складеного 20.10.2022, згідно якого вартість без врахування обов`язкових митних платежів та ПДВ, що належить сплатити в Україні за генератор торгової марки Балдор TS175-3J, серійний номер Р, країна виробник США, який поставляється ТзОВ «РС-ЄВРО ТРАК», станом на дату виконання дослідження, по фактурі №42/2022 становить 49926,00 польських злотих.

До вказаної митної декларації декларантом долучено інвойс Фактура ПДВ №42/2022 від 12.10.2022, міжнародний листок для перевезень автомобілем CMR, договір поставки №PL-UA 1310/002/22, експортну декларацію країни відправлення 22PL402010E1760541, висновок експерта №2010/4 за результатам експертного дослідження складений 20.10.2022.

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації UА209170/2022/ та доданих до неї документів, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за №209180/2022/900143/2 від 24.10.2022 яким визначив митну вартість імпортованого генератора за резервним методом в сумі 89373,240 польських злотих.

При цьому вказавши в рішенні, що відповідно до п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне: Зокрема в поданій декларації митної вартості у графі 8 «Джерела Інформації, що використовувалися для визначення митної вартості» зазначено висновок №2010/4 від 20.10.2022 в якому проведено розрахунок митної вартості товару без врахування витрат передбачених ч.10 ст. 58 Митного кодексу України, які повинні включатися до митної вартості товарів, чим порушено ч.10 та 21 ст. 58 Митного кодексу України. А також не проводилась консультація з митним органом щодо визначення основи вартості товарів за другорядним методом чим порушено ст. 57 Митного кодексу України.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості.

В подальшому, у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості №UA209180/2022/900143/2 надано картку відмови №UA209170/2022/001582 у митному оформленні митної декларації № UA209170/2022/ з таких причин:

Неможливість завершення м/о по причині необхідності внесення змін у гр.12,45,46, 43, 44 ЕМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 24.10.2022 №UA209180/2022/299143/2) ст.54 п.6, ст.55 Митного кодексу України. Постанова КМУ від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» відповідно до статті 25 Митного кодексу України може бути оскаржене у митному органі вищого рівня або в суді.

Із врахуванням вищевикладеного декларантом позивача було повторно подано митну декларацію № UA209170/2022/ за якою імпортований генератор випущено у вільний обіг (декларація UA209170/2022/084558) у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України, про що зазначено у відомостях про подробиці розрахунків (графи 45-48 МД), у графі 43 Код МВВ вказано метод визначення митної вартості, який застосовано декларантом, - 1 за основним методом, та метод визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів, - 6 резервний.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують Митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 по справі №815/5791/17.

Із матеріалів справи суд встановив, що вперше митну декларацію позивачем було подано 16.10.2022. При цьому, її було подано за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору.

В подальшому, таку декларацію було відкликано. Для обрахунку визначення митної вартості було замовлено висновок експерта №2010/4 за результатами проведення експертного дослідження, складеного 20.10.2022.

За результатом проведених консультацій з митним органом, агентом з митного оформлення було подано митну декларацію, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 49926,00 польських злотих.

З метою підтвердження заявленої митної вартості товару позивач подав до відповідача інвойс Фактура ПДВ №42/2022 від 12.10.2022, міжнародний листок для перевезень автомобілем CMR, договір поставки №PL-UA 1310/002/22, експортна декларація країни відправлення 22PL402010E1760541, висновок експерта №2010/4 за результатам експертного дослідження складений 20.10.2022.

Так, відповідно до інвойс фактури ПДВ №42/2022 від 12.10.2022 вартість генератора складає 35 000 польських злотих.

Відповідно до електронної митної декларації, вартість генератора складає 35000 польських злотих.

В експортній декларації країни відправлення 22PL402010E176541, також зазначено митну вартість в розмірі 35000 польських злотих.

Висновком експерта у формі експертного дослідження вартість генератора визначено в розмірі 49926,00 польських злотих.

Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на таке.

Так, щодо посилань відповідача у спірному рішенні на те, що в поданій декларації митної вартості у графі 8 «Джерела Інформації, що використовувалися для визначення митної вартості» зазначено висновок №2010/4 від 20.10.2022 в якому проведено розрахунок митної вартості товару без врахування витрат передбачених ч.10 ст. 58 Митного кодексу України, які повинні включатися до митної вартості товарів, чим порушено ч.10 та 21 ст. 58 Митного кодексу України.

Так, згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Як зазначено вище, відповідач послався на ч.10 ст.58 Митного кодексу України, яка містить 7 пунктів, та 7 підпунктів, без конкретизації, яка саме інформація повинна була б бути відображена в експертизі.

Крім того, відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів серед іншого використовуються для нарахування митних платежів.

Як слідує з п.2.2 договору поставки №PL-UA 1310/002/22, поставка Постачальником Товару здійснюється на умовах СРТ (incoterms 2010).

Також згідно п.3.2 договору поставки №1310/002/22 ціна товару включає вартість транспортування до місця призначення.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах СРТ визначає як «Продавець оплачує перевезення товару до вказаного місця призначення. Проте товари вважаються доставленими, коли товари передані першому або основному перевізнику, так що ризик передається покупцеві після передачі товару цьому перевізнику у місці відправлення в країні експорту»

Отже, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Пунктом призначення є місто Тернопіль. Відтак, покупець товару, позивач у справі не несе жодних додаткових витрат, пов`язаних з доставкою товару.

При цьому, відповідач не довів понесення позивачем додаткових витрат на транспортування товару, а також і включення цих витрат до митної вартості.

Також, посилання митниці про ненадання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, є необґрунтованими, оскільки згідно з умовами договору поставки №PL-UA 1310/002/22, визначено право позивача здійснювати оплату за товар з відтермінуванням.

Крім того, як було зазначено вище, вказану обставину відповідачем не відображено в рішенні про коригування митної вартості, а також в картці відмови.

Верховний Суд щодо умов оплати висловив наступну правову позицію, зазначивши її у ряді постанов за наслідками розгляду справ з аналогічних правовідносин: «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта» (Постанова від 11.04.18р. по справі № 804/4680/16).

Таким чином, в будь-якому випадку, зазначена митницею підстава для коригування митної вартості стосуються умов оплати за товар та не впливає на розрахунок митної вартості, тому є безпідставною.

Поряд з цим, в обґрунтування своїх доводів у відзиві на позов відповідач вказує на те, що у поданому позивачем висновку експерта відсутній запис і підпис експерта щодо попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Втім, суд не погоджується із такою позицією відповідача, оскільки даний висновок не є судовою експертизою. Крім цього, відсутність вказаного не є підставою для сумнівів в правильності визначення вартості товару, а також, не свідчить про неможливість притягнення експерта до відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку.

Разом з тим і не знайшли свого підтвердження посилання відповідача на те, що «згідно висновку експерта вартість товару нижча ніж зазначена в інвойсі (згідно рахунку фактури №42/2022 від 12.10.2022 ціна товару 35000$, а згідно тих пропозицій на які посилається Висновок експерта №2010/4 від 20.10.2022 року максимальна ціна товару - 11000$)».

Так, відповідно до рахунку фактури №42/2022, експортної декларації країни відправлення 22PL402010E176541 та електронної митної декларації, вартість генератора (товар: № 1. Дизельний генератор електроенергії BALDOR TS175-3J, серійний номер Р, потужність 135-140 кВт, стаціонарний, для промислово-будівельних цілей, не військового призначення, рік випуску-2009) складає 35000 польських злотих. Висновком експерта у формі експертного дослідження вартість генератора визначено в розмірі 49 926,00 польських злотих.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Із матеріалів справи, судом встановлено, що у Львівській митниці відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами. митна вартість за резервним методом становить: 6.2 дол. США за кг.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально, їх достовірність не спростована відповідачем, а також відсутні докази про те, що надані позивачем документи є фіктивними, недійсними.

Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування». (Постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17 ).

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.

Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 року у справі №825/648/17, від 22.04.2019 № 815/6242/17.

Отже, суд вважає, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості товару, який імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності митний орган мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Таким чином, суд констатує, що оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товару в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини другої статті 55 МК України не містить:

- належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості прийнято відповідачем за відсутності обґрунтованого сумніву та із порушенням встановлених Митним кодексом України вимог, тому позов товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ЄВРО ТРАК" про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209180/2022/900143/2 від 24.10.2022 та картки відмови №UA209170/2022/001582 належить задовольнити в повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2684 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/160 від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/4989/17, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі; на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують витрати на правничу допомогу; позовна заява не містила посилань на неможливість подання доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу до ухвалення рішення суду та заяви що такі докази будуть надані протягом п`яти днів з дати прийняття судом рішення у справі.

Отже, докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи відсутні, а тому, останні розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209180/2022/900143/2 від 24.10.2022 та картку відмови №UA209170/2022/001582.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ЄВРО ТРАК" судовий збір в сумі 2684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні, 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "РС-ЄВРО ТРАК" (місцезнаходження: вул. Гоголя,5,м.Тернопіль,46006 );

відповідач:

- Львівська митниця ДФС (місцезнаходження: вул. Костюшка, 1,м.Львів,79013 ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.